Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
АНГЛИЯ
КОНЦЕНТРАЦИОНЕН ЛАГЕР „ЗАКСЕНХАУЗЕН“ ГЕРМАНИЯ
БАНКА НА АНГЛИЯ
През 1940 г. нацистката власт напечатва стотици милиони банкноти
фалшиви лири стерлинги.
Планът е да ги пренесе тайно във Великобритания -
последната страна в Западна Европа, която все още се бори срещу фашизма.
Огромният наплив от пари трябва да наводни банките
и така да съсипе икономиката, а това да донесе победа за Германия.
Хайл Хитлер, мамка му!
19 НОЕМВРИ 1940 г.
ОРЪЖЕЙНА КОМПАНИЯ БИРМИНГАМ АНГЛИЯ
В наша чест даже пускат фойерверки, дами.
Лека вечер, момичета! - До утре, другарки.
Дай Боже! - Добър вечер.
Как си, Сид?
Ще ни направиш ли чай?
Къде се загуби? - Добър вечер.
Седни при нас. Пазим ти място.
Момичета, Агнес дойде.
Здравей!
Честит рожден ден на теб...
Хайде!
Честит рожден ден на теб!
Виж!
Честит рожден ден, скъпа Агнес... - Много е хубава.
Благодаря ви!
Честит рожден ден на теб!
ОСТРИ КОЗИРКИ
БЕЗСМЪРТНИЯТ
Видя ли светлините снощи, Томи?
Бирмингам изяде пердаха.
Ударили са Смол Хийт.
Дома ти.
Ужас.
Снощи едно семейство цигани избягали от бомбите и се нанесли в земята.
Изгони ги тогава. - Те са от рода на Палмър.
Прочути вещери, гадатели и знахари.
Не искам никого около къщата, колкото и да е интересен.
Искам да кажа, че ако ги изгоня, може някак да ме урочасат.
Вече си тежко урочасан, приятелю.
Все пак си последният човек на Земята на моя служба.
Когато отидох при тях,
едната от жените ме позна от едно време.
Попита ме какво е споходило Томи Шелби.
Жената те нарече „Ром Баро“.
Циганския цар.
Никакъв цар не бях.
Все още си цар, Том. Поне за циганите.
И какво й каза?
Казах й, че доколкото знам, прочутият бандит Томи Шелби
се е оттеглил от този свят
и пише книга.
Мамка ти!
„Когато съм сам, не съм сам.
Явяват ми се призраци.
Покойната ми дъщеря Руби играе в градината.
Намерих шала й на един клон...“
НАМЕРИХ ШАЛА Й НА ЕДИН КЛОН
„...където преди това шал нямаше.
Няма как сам да се е озовал там.
И сега стои тук пред мен,
на бюрото ми.“
Пак видях Руби.
АРТЪР ШЕЛБИ 14 МАРТ 1895 - 2 ДЕКЕМВРИ 1938
ПОСРЕД МРАКА ЗИМЕ
Един страхливец би казал,
че съм си го въобразил.
Но беше истина, Артър.
Може да съм какво ли не,
но страхливец не съм.
Том? Имаш гост.
Сестра ти е. Звъняла от уличен телефон да ти каже,
че каквото и да кажеш, ще дойде да те види.
Носила лоши новини.
Стои пред портата. Да я пусна ли?
Не, аз ще отида при нея.
Стига детинщини, Том! Та тя ти е сестра.
Артър.
Какви лоши новини?
Снощи оръжейният завод беше поразен от пряк удар.
Всички от нощната смяна на артилерийския цех загинаха.
Ти си депутатката. - Те нямат нужда от депутати.
Молят се на Христос и на теб.
И двамата не откликвате на молитвите им.
И аз водя война, Айда.
В главата си.
Томи, не забравяй, че имаш семейство от плът и кръв.
Откога не си говорил със синовете си?
Мисля си за миналото.
За всичко в него.
Никакъв баща не бях.
Бях властимащ.
А вече не вярвам в нито една власт.
Говорих с...
Говорих с Чарлз. В северноафриканския фронт е.
Слушаш ли поне радиото? - Нямам радио.
А другият ти син -
циганинът...
Той командва Острите козирки сякаш годината е пак 1919 г.
Далеч по-жесток е от теб и Артър.
Значи е настанал мрак.
Томи, върни се с мен.
Кажи някоя дума за мъртвите
и говори със сина си, преди да висне на бесилото
или народът да го линчува.
Айда.
Виждам разни неща.
Винаги е било така.
Но откакто Артър почина...
Откакто Артър почина...
Откакто Артър почина,
сякаш в главата ми се отвори порта.
Не се затваря.
ОРЪЖЕЙНА КОМПАНИЯ БИРМИНГАМ
Момчета! Острите козирки дойдоха.
Какво да правим сега?
Острите козирки правят каквото пожелаят.
Добре.
Точно така.
Нямате право!
Нямате никакво право!
Тези оръжия тук са за фронта!
Ще им позволим ли да ги вземат?
Трябва да ви арестуват. Въобще не ми пука кои сте.
Ние сме доброволци към полицията,
регистрирани тази сутрин от моя добър приятел -
главния комисар на Бирмингамската полиция.
Ето кои сме.
Ще им позволите ли да вземат оръжията?
Който ни попречи да изпълним задълженията ни,
ще бъде идентифициран по име и дом
и семейството му ще пострада.
По нареждане на Острите козирки.
Остри или тъпи козирки,
може да изплашите комисаря, но не може да изплашите мен.
На последната война се нагледах на какви ли не ужасии.
Смелчага си ти.
Смелчага.
Но и голям глупак.
Стой на земята.
Стой.
Може да си се бил във Фландрия,
но не започвай война с мен.
Добре!
Хайде. - Готови ли сте?
Получи си го.
Копеле мръсно! - Ти.
Да?
Взимайте всичките пушки „Стен“ и „Браунинг“ и колкото динамит можете.
И ми вземи нов пистолет.
Какво очакваш, Дюк?
Главоболия.
Възможности.
Ясно.
Хайде!
Снощи самолетите на Луфтвафе извършиха нападения над страната ни.
Атаките продължиха до ранни зори и бяха разпръснати.
Бирмингам гори!
Врагът е бил забелязан на юг...
Удариха оръжейния завод!
...на северозапад и над Лондон.
Бирмингам пострада най-лошо тази нощ
и все още не можем да повярваме...
Затворили са завода.
Можем да положим цветя и да говорим с роднини.
Добре.
Мамо, стига де!
Какво да ти кажа? Те искат Томи.
Но получават мен.
Не продължавай още.
Как смееш да се вясваш тук, Айда Шелби?
Твоите козирки са виновни, чумата да ги тръшне!
Излизайте, момчета.
А, така.
Момчета.
Как сте?
Дюк, в салона те чака някакъв говньо от Лондон.
Казах да не му пипат колата.
Г-н Шелби.
Корабът ще акостира
в Ливърпул.
Заповядайте.
Това е за вас.
Съвсем прясно напечатана банкнота от пет лири.
Имаме още много такива. - Колко много?
На стойност 350 млн. лири.
Задачата ми е да ги вкарам в британската икономика,
като използвам организирани престъпни групи.
За услугата Козирките получават 20 процента.
Това са
седемдесет милиона лири, които ще са на ваше разположение.
Но бъдете готов, че ще последват времена на крамоли.
Готов съм.
Да.
Няма нужда да споменавам, че от Берлин предпочитат
да говоря с баща ви.
Така ли?
Аз съм шефът сега.
Дюк?
Дюк.
Щом вие сте шефът,
искам да съм сигурен, че сте готов да извършите държавна измяна
и да помогнете на Германия да спечели.
Светът не дава и пет пари за мен.
И аз не давам пет пари за света.
Значи не чувствате дълг към никого? Нищо за вас не е прекалено?
Да. Имаш късмет, че попадна на мен.
Хубаво.
Добре тогава.
Ще го докажете довечера, когато паднат бомбите.
Джони!
ПОСЛЕДВАЙ ОТВОРЕНИТЕ ПРОЗОРЦИ
„Нараних братята си
и най-вече Артър - окования в пранги звяр.“
Никой не влиза тук.
Отворих прозорците, та да могат духовете да излязат.
Дойдох да предам послание на Ром Баро.
Чух, че пишеш нещо.
По дяволите, не!
Мислиш, че ме познаваш.
Но в мен виждаш лика на близначката ми.
Тя си отиде преди доста време,
но още си говорим.
В сънищата ми.
На сеансите.
Тя иска да ти предам нещо.
Лесен си за разгадаване.
И ти си като къщата си -
лесно се влиза, стига да държиш правилния ключ.
Името на сестра ти
беше ли Зелда?
Да. А аз съм Кауло Чирикло.
На ромски език това значи „кос“. - Кос.
Още помниш езика ни.
Това ще ни помогне.
Значи...
Спал си със сестра ми.
На Циганския панаир в Стоу през 1914 г.
Родила ти син - Дюк.
Знам всичко за момчето. Знам и в какво се превърна то.
Завещах му царството си. - Изостави го.
Както изостави и сина си.
Не беше готов за престола. - Ако иска пари,
оставих му достатъчно.
Ако има някакви проблеми, то и аз имам такива.
Знам какви са ти проблемите.
Но няма да ги разрешиш с разни писаници.
Живееш в дом, обитаван от призраци.
Призраците на хората, умрели заради теб.
Още чакам посланието ти.
Синът ти е загазил.
Работи със зли хора.
С хората, които искат да заличат народа ни - циганския.
Не се занимавам повече с това.
Ако се съгласиш да се върнеш и да помогнеш на сина си,
със сестра ми ще ти помогнем да намериш мир.
Видях прозорците да се отварят.
Коя си ти, ма? - Не стреляй, г-н Догс.
Не се ли падаме втори братовчеди от страна на семейство Лий?
Джони, няма ли да сготвиш гълъбите, които застреля днес?
Имаме гостенка.
Какво сме имали?
Тази е царицата на циганите от рода на Палмър.
Нали разбираш какво значи това?
Прави сеанси за жените, загубили съпрузи и синове във войната.
Печели пари от скръбта им.
Имитира гласове, прави шашми с плазма.
Ектоплазма.
Не й давай да се възползва от скръбта ти!
Социалистка, но ухае на висока класа.
Лельо Айда.
Бях във фабриката.
Да, снощи падаха бомби.
Реших да ударим едно рамо.
Напоследък имаме доста работа.
Какви са тези прасета? - Удариха кланицата в Улвърхамптън.
Реших да вземем прасетата преди момчетата от Блек Кънтри.
Караш се със съседите за прасета?
И осигурявам медицински грижи
за покрусените от мъка хора.
Война и морфин.
Те са като...
Те са като брат и сестра. Питай баща ми.
Морфинът е откраднат от болница „Кралица Елизабет“.
Редно е да те издам. - На кого, а?
На кого?
Артър е мъртъв.
Поли е мъртва.
Джеремая е мъртъв.
А татко... Той...
Той е откачил.
Така че остана само ти.
А ти идваш с кухи заплахи.
Дюк, на външен вид го докарваш.
Докарваш го на баща си.
Но липсите ти ще ти подлеят вода.
И какви са те?
Когато животът ти те прати на оня свят
и когато ковчегът ти изгори, в дима няма да има никого.
Ще е само дим.
Това, което ти липсва,
е семейството.
Никога не съм го имал.
Никога не съм го имал!
Но ще ти кажа какво имам.
Нещо по-мащабно от всичко, с което се е занимавал татко.
И ще е мое дело.
Ще ги разтоварим утре сутрин, Кърли, когато снегът спре.
Отивай да се стоплиш.
Чарли, не мога да се стопля след видяното във фабриката.
Не.
Какво? Изборите ли дойдоха?
Знаеш, че като му дойде времето, ще гласувам за теб.
Чарли, тази сутрин Дюк откраднал оръжия от държавен склад.
И комисарят на Бирмингамската полиция му дал писменото си позволение.
Утре отивам във Военната полиция на ул. „Монтегю“.
Айда...
Имало е свидетели, които са поднасяли цветя.
Познах някои от тях.
Имам нужда от показания. - Никой няма да говори с теб.
Трябват ми само адресите им.
За твое добро е, Айда.
Само един човек може да спре Дюк Шелби.
Но е заровил нос в някаква проклета книга.
„През 1914 г.
аз и брат ми Артър
постъпихме в Тунелни войски.
Наричаха ни „къртици“.
Копаехме тунели до фронтовата линия на врага.“
1914 г. ШАТО ЛАВИЛ БОРДО
„Видях какви ли не ужаси.
Когато се върнах,
донесох войната в главата си.
Част от мен е още под земята.“
ПОСРЕД МРАКА ЗИМЕ
„Измъчената душа
се шляе между живота и смъртта
и няма как да избяга.“
Откъде взе този шал?
Излязох да се разходя и...
Намерих го на един гроб.
Ето.
Беше на гроба на брат ти.
По панаирите и сватбите чух, че брат ти се е самоубил.
Всичките тези размишления
и изписани страници за това...
Седни. Да ядем, преди да изстине.
Но можеш ли да видиш
какво има пред теб?
Понякога взимам тялото на сестра си,
все едно обличам рокля.
Помолих Кауло да ни остави на поговорим насаме.
Аз съм.
Зелда.
Започна се с игрите.
Вярата идва и си отива.
Не ми е нужна тя.
Но ако това ще помогне -
този шал е на дъщеря ти Руби.
Тя каза, че ти го е оставила на един клон.
Затова отидох на гроба на брат ти и поговорих с него.
Казал си му, че само страхливец
би повярвал, че си е въобразил шала.
Не искам да те плаша.
Искам да поговорим.
И какво още каза брат ми?
Ще ти кажа какво още ми каза брат ти,
ако се съгласиш да помогнеш на сина ни.
Каквото и да става,
не мога да помогна.
Не мога да му помогна.
Защото онзи човек в мен вече го няма.
Ще ти помогна да си го върнеш.
Ще те върна
в самото начало.
Трябва да те събудя.
Но не с думи.
А със...
...съвсем друг сеанс.
Помниш ли онзи път на панаира?
Когато легнахме под лешниковото дърво?
И се скрихме от света?
В онзи ден заченахме Дюк.
Спомни си.
И се върни в света.
БОМБОУБЕЖИЩЕ
Тази сутрин имаше грабеж.
Дюк Шелби извърши грабеж от оръжейния завод.
Пред свидетели.
Виждам лицата на някои от вас, които бяха там.
Като ваш представител в парламента имам нужда от свидетели.
Има как да го спрем.
Питие?
Не, благодаря.
Това е Върджил.
Той е зам.-директор на Британската фашистка лига.
Аз ще помогна да разпространим парите из партньорите ни в страната.
Аз ще реша ще можем ли да работим с вас.
Затова Върджил има няколко въпроса.
Как ще вземеш банкнотите? - С три баржи.
Претърсват камионите в пристанищата, но баржите с въглища минават спокойно.
Проучил си въпроса. - Да.
А хората на баржите са ми рода.
Това е и хубаво, и лошо.
А ако откажат?
Няма да откажат.
Благодарение на нас ще напълниш джобовете си със 70 млн. лири.
Трябва да съм сигурен.
Доколкото разбирам, циганите имате правила за семейството.
Не ме вълнува кой ми се пада роднина по кръв.
Казаха ми, че нямам семейство.
Добре.
Значи имаш план.
Това значи, че остава единствено въпросът що за човек си ти.
Този следобед ти звъннах и ти казах истината
за нашия приятел Върджил, нали?
Да.
И каква е истината за мен?
Снощи с мен се свързаха хора от Берлин
и ми дадоха важни сведения.
Какви сведения?
Казаха ми, че споделяш на любовницата си твърде много
и че не можем да ти вярваме.
За всеки случай говорих с нея
и тя потвърди всичките ми опасения.
Много мила жена.
Жалко за нея.
Какви ги говориш ти бе?
Не!
Още веднъж.
Моля?
Още веднъж. - Мъртъв е.
Повярвай ми, жив е. Застреляй го още веднъж.
Така става ли? - Добро момче.
Животно такова!
Докато нагазваш все по-дълбоко в кръвта, тя достига брадичката ти
и тогава трябва да плуваш в нея.
През 1914 г. командирът ми каза това.
Сега е мъртъв.
Пийни си.
Той се оказа плямпало.
Това е от арогантността на висшата класа.
Гласът, който праща младите на война. И баща ти го е мразел.
Този глас му е давал заповеди в някое кално поле в Европа.
Това, което направи, няма да има последствия.
Работя с изключително влиятелни хора.
Политици, индустриалци,
членове на кралското семейство.
Ще се погрижа да си защитен, когато дойде новият режим.
Така че...
Утре.
Отиваш с баржите в Ливърпул да вземеш парите.
Да.
Но сега...
...отърви се от тази торба говна.
Мамка му!
От дълго време не си бил с жена.
Добре ли беше?
Да. Май да.
Май да?
Май да ли?
Като гледам усмивката ти,
си спомням колко мъка носиш в душата си, Томи.
Да ти кажа ли какво още ми каза брат ти Артър?
Каза, че онази вечер не бил сам.
Представлението ти приключва. - Не те обвинява.
Спри.
Всички вярват, че Артър Шелби се е самоубил на моста.
Спри да говориш! - Не е бил сам.
Ти си бил с него.
Дошъл в кабинета ти.
Искал пари назаем. - Не.
Чуй ме.
Носил пистолет и откраднал колата ти.
Отишъл си да го потърсиш.
Кажи ми.
Беше мъгливо.
Намерих го ранен,
но се държеше като побеснял.
Беше изшмъркал опиум.
Започна... Започва да си въобразява, че съм дяволът.
Стана случайно.
Тогава се отвориха портите в главата ми.
Можеш да затвориш тези порти.
Можеш да получиш мира, който ти обещахме, Томи.
Не можеш да спасиш Артър.
Не можеш да спасиш Руби.
Но можеш да спасиш сина си.
Къш!
ДОК „ВАТЕРЛО“ ЛИВЪРПУЛ
БАНКА НА АНГЛИЯ ПЕТ ЛИРИ
Том?
Том.
Какво правиш сега?
Отивам в Бирмингам. - За какъв чеп?
Да се видя със сина си. - Том, не си готов за този свят.
Ще носиш ли оръжие? - Само себе си.
Без оръжия и без Артър?
Добре, значи аз ще дойда.
И ще шофирам. - Не си търся белята, Джони.
И така да е, но на „Гарисън лейн“ белята ще потърси теб.
Добро утро!
Отървах се от тялото.
Не навлизай в подробности, моля.
Но се опасявам,
че тази сутрин ще се появи още един труп.
Снощи един фашистки колаборационист бил в бомбоубежището
и сестрата на баща ти...
Айда ли беше?
Айда, да. - И тя била там.
Тя събирала свидетелски показания срещу теб за кражбата на оръжия.
По-късно днес иска да ги предостави
на Военна полиция на ул. „Монтегю“.
Ако им предаде тези показания, ще увиснеш на бесилката.
Избирай - седемдесет милиона лири или въжето. Какво ще кажеш?
Добре.
Знаеш ли какво? Имам един син.
Но той...
Срамувам се от него.
Лигльото пише поезия.
Но ако ти ми беше син,
щях да съм щастлив баща.
Накарай ме да се гордея.
Не си помисляй да вземеш пищова. Мой е.
Ако ти си Отец, а Дюк Шелби е Синът,
то на Светия Дух Джони Догс ще му трябва поне един пищов.
Идвам с теб.
Ще отида в казармата, Карл. Пази я военната полиция.
Мамо, ще те изпратя.
Отивам само до ул. „Монтегю“.
Карл, няма от какво да се боя.
И ти не се бой.
Здравейте, г-н Шелби.
Мамка му мръсна!
Добре.
Да му...
УЛ. „МОНТЕГЮ“
УЛИЦАТА Е ЗАТВОРЕНА
Айда!
Бягай!
Не!
Мамо!
Не се гордея с теб!
Джони, спри колата.
Спри колата веднага!
Г-н Шелби, някой ви се е обадил ли? - Не.
Тази сутрин стана инцидент. - Не ме пипай, льольо.
Сестра ви е мъртва. Мислим, че синът ви знае подробности.
А тялото къде е?
В моргата „Сейнт Елизабет“.
Том. Том!
Отиди в моргата. - Двамата отиваме.
Вземи това и я пази.
Няма смисъл от оръжия. Тя е мъртва.
Джони, прави каквото ти кажа.
Къде отиваш?
Не си въоръжен.
Добре дошли, г-н Шелби. - Благодаря, Пеги.
Искам да говоря със собственика.
Май не си забелязал, цивилен пъзльо такъв,
че танцувахме на музиката.
Когато ми отговорите, ще се върнете към танците.
Ти пък кой си бе?
Искам да говоря с него.
Чакай, миличка.
Виж сега какво ще стане.
Ще вземеш плочата с женските си ръчички и ще пуснеш музиката.
Ще избереш някоя бавна песен.
След това ще те гушна в обятията си и ще танцуваме
сякаш сме Фред Астер и онази пикла Джинджър Роджърс.
Обичаш ли да танцуваш?
Попитах те нещо.
Ще танцуваме ли, миличка?
Майко мила!
Успокойте се всички.
Който мисли да извади оръжие, да го прибере.
Защото този човек, уважаеми гости,
е Томи Шелби.
И кой е тоя Томи Шелби?
По-добре някой да му обясни кой стои пред него.
Пет пари не давам кой си ти.
Казах ти, че ще танцуваме.
А сега...
Пусни плочата.
Има един танц.
Наричат го „куикстеп“.
Може да си го чувал.
Бягайте!
Мамка му! Мамка му мръсна!
Мамка...
Музиката и пивниците са кофти комбинация. Ти.
Търся сина си.
Прекрачил си всяка възможна граница!
Крадеш от своите!
Продавал си жени! - Не я убих аз!
Крадеш лекарствата от деца.
Ставай! - Не я убих аз!
Той искаше да я убия.
Но не можах. Не съм такъв човек.
А какъв човек си тогава? Какъв?
Да го духаш!
Кой си ти?
Не убивам своите.
Аз съм истински циганин.
Да, имам грехове. Защото само грях познавам аз.
Защото ти ми завеща само грехове.
Чу ли, тате?
Завеща ми само грехове.
Завеща ми само шибани грехове, чу ли?
Сега говори.
Говори.
Убиецът й
кара „Морис“ с три дупки от куршуми.
Дойде с идея.
По-мащабна от твоите кокошкарски истории.
Мамка му.
Казвай.
Кажи ми какво ще прави той.
Явно си намерил сина си.
Да ви оставя ли насаме?
Имам работа тук.
Каква работа?
Дай си пищова.
Какво? - Дай си пищова.
Очаквам един човек да дойде.
Кой е той? - Убиецът на Айда.
Ще дойде тук, защото знае, че искам да се сбогувам със сестра си.
Ще иска да ме убие пръв.
Предай на сина ми да върне крадените оръжия при Чарли.
Том, нека остана с теб.
Тръгвай.
Всички измряхме,
освен онзи, който търси смъртта.
Трябваше да се върна, когато ми каза.
Ще се изповядам пред теб.
Убих брат ни Артър.
Не беше злополука.
Не беше убийство по милост.
Убих го, защото бях изпълнен с пиячка и гняв.
Можех да го пощадя в един момент.
Убих брат си.
За да се освободя от него.
Обещавам ти, сестро.
Обещавам ти, Артър.
Обещавам ти, Руби.
Все някакво добро ще излезе от това зло.
Чух, че си кавалерист.
Да, но не съм мекере със синя кръв.
А аз чух, че си копаел тунели. - Къртица, да.
Ясно.
Знаеш ли, че Хитлер избива всичките със синя кръв?
Поне има някакъв план.
И решение.
Всичките тези плевели,
които цъфтят около нас и ни тровят, трябва да бъдат изкоренени.
Да оставят да расте хубавото.
Правя нещо добро, Томи.
Слагаме край на войната с хартия, не с бомби.
Всички ще забогатеят. Никой няма да умре.
Просто като фасул!
Пълнителят ти има 30 патрона.
Скоро ще свършат.
Добро момче.
Преди известно време ме навести духът на майка ти.
Не, не, не...
Не ми е до циганско чародейство. - Край с това.
Сега е време за действия.
Съгласувано е.
Баща ти ще дойде да те спаси.
И ще работите заедно.
Така че шансът ти
е сега.
Шанс за какво?
Когато беше малко дете,
реши, че си херцог.
И всички се смяха.
Но сега е време да станеш цар и никой няма да се засмее.
С баща ти ще се биете
рамо до рамо.
Ще правиш каквото ти каже.
А в мъглата
и докато всичко е в тъма...
ТОМИ
Той иска мир.
Обещах да му дам мир.
И в душата си той знае,
че само куршумът може да му донесе мир.
Ти си най-големият му син.
Когато той си отиде, ще вземеш името му
„Ром Баро“.
Циганският крал.
И това
майка ти винаги е искала за теб.
Ще царуваме заедно.
Но първо ти реши готов ли си да носиш короната.
Добре ли си?
Говорих с Дюк.
Иска да ти помогне.
Първо ми трябва цигански фургон.
Искал си да ми помогнеш да пипна убиеца на Айда.
Да.
Искам.
Кърли. - Том.
Знам, че се изложих, но мога да ти помогна.
Чудех се дали ще звъннеш.
Той идва за теб. Знае къде се намираш.
Ще ти се обадя, когато стигнем Ливърпул.
Какво искаш в замяна?
Седемдесет милиона лири. Както се разбрахме.
Имаме сделка, г-н Шелби.
Том!
Един човек те търси.
Вика, че бил цар - царят на Ливърпулското пристанище!
Стаг.
Томи.
Той ли е?
Няма много мориси с три дупки от куршуми.
Док „Ватерло“. Склад 47.
Подкупих картографа.
Ще знаеш входовете и изходите.
Ще имам нужда от теб, когато отидем в Ливърпул.
Какво има в този склад, Томи?
Един с цел на челото.
И оръжие, което ще сломи страната.
Няма да спечелим медали, никой няма да ни възпее,
но ще направим нещо добро за истинска кауза.
Чух, че войната ти била чужда.
Сега е моя.
Те са нацисти, а ти си циганин.
Години наред избиват народа ти, така че войната винаги ти е била присърце.
Трябваше да разреша някои неща в главата си.
Ти!
Ела тук!
Давай, че ще ни бият.
Това е синът ми.
Казва се Дюк.
Чак в Ливърпул чух за теб.
Бил си по-зъл от татко си.
Не е по-зъл от мен.
Не е по-зъл,
защото фламандските поля не тровят постоянно ума му.
Не е прокълнат като нас двамата.
Реших, че ще му имам вяра.
Нали, сине?
Склад 47 е в док „Ватерло“.
Пристаните в западната част имат охрана.
На изток е сушата.
Баржите ще приближат склада от водата.
Така ще създадем диверсия.
В това време аз ще намеря Бекет и ще стигна до парите.
Под склад 47 преминава вентилационна шахта.
Ще вляза в нея през тунела „Ватерло“.
Не, от 50 години тунелът е запечатан.
Половината е рухнал. Затворен е.
Пристанищните власти поставиха дебели стоманени врати,
за да спрат контрабандата на докерите.
Баржите са готови.
Остави тунела на мен.
Ще съм там утре в полунощ.
Не и по-късно. - Както кажеш, шефе.
Не е лесно да си от семката на Томи Шелби, а?
Оправям се някак си.
„Тази книга посвещавам на щерка си Руби
и на двамата си синове.
Най-големият ми син - Дюк, следва да ме наследи.
Но изпитанието тази вечер
ще покаже истинската му природа.
Той е най-големият ми син, тъмното ми отражение в огледалото
и той ще напише последната глава от тази история.
Краят й
е в неговите ръце.
Тази вечер ще разберем дали все някакво добро
ще излезе от това зло.“
Чарли! Томи го няма!
Взел е пет пакета експлозиви
и една противотанкова мина.
Имаме нареждания.
Колко още?
Половин час, казват.
Няма ключалка, ограда или порта, която да се опъне на братовчедите.
Преди да тръгна,
Кауло Чирикло,
искам да ми погледнеш на ръка.
Два пъти са разбивали сърцето ти.
Прочети линията на главата.
Горката ти глава, Томи.
Цялата ти линия е пресечена с дълбоки прорези.
Прочети линията на живота.
Война.
Първата война не те погубила,
но те е отрязала от човека, който си бил. Виждаш ли?
Има празнина.
И си се спуснал към пропастта
като изпуснато колело по баир,
което не спира да се търкаля.
И въпреки това ми дадоха
титлата на цар.
Но короната на царя внезапно му натежала.
Но си остава моя.
Каза ми за миналото.
Кажи ми за бъдещето.
Какво ще ме споходи тази вечер, Кауло Чирикло?
Поиска мир.
Мир и ще получиш.
Значи си разбрал какво ти кроя.
Разбрах от мига, когато стъпи на земята ми
и попита Джони Догс какво прави Ром Баро.
Преди много време
Поли Грей ми каза, че ако в къщата ми влети кос,
смъртта ще го последва.
Не очаквах да срещна втора Поли Грей.
Но ето я пред мен.
Томи.
Тази вечер
или ти ще го убиеш,
или той ще убие теб.
Добре, започваме.
Натоварихме всичко.
Качвайте се.
Бързо!
Помнете -
полунощ!
Мандалото ще хлопне в полунощ.
ЛИВЪРПУЛ
Онзи, когото очаквате,
използва правилната парола и дойде невъоръжен.
„И брат брата ще предаде на смърт,
и баща - чедо.
И ще въстанат чеда против родители и ще ги умъртвят.“
Марк, 13-а глава, 12-и стих.
Сега ще ми покажеш ли какви ги крои баща ти?
Три баржи ще влязат в пристанището от тунела.
Въоръжени са със „Стен“ и „Браунинг“.
Ще крият оръжията в товарния отсек,
за да ви изненадат.
Пет минути, момчета. Хайде.
Слизайте.
Ако ги ударите първи, няма да могат дори да ви отвърнат.
Изпълнете дълга си.
Хайл Хитлер.
С мен да дойдат 15 души, другите остават тук.
Да пийнем по едно.
Сигурен ли си?
Сигурен съм.
За мира на нашето поколение.
Изчакайте и трите да излязат от тунела.
Чакайте нарежданията ми.
Мръсен лъжлив циганин!
Какво си сторил?
Хвърлих чоп.
Монетата ми каза да предам баща си.
Но не й се подчиних.
Реших да постъпя правилно.
Така че прати ме да си ходя
и натисни шибания спусък.
Баща ти мисли, че е един ход напред.
Но те остави тук, а?
Що за баща изоставя сина си?
Ела тук!
Къде се загуби?
Полунощ дойде и си отиде.
Къде се загуби?
Поне едно „браво“ ми кажи.
Майка ти ме убеди, че животът ти си струва.
Майка ми е мъртва от десет години.
Да, но не си отива лесно.
Какво е това?
Ще разбереш след 30 секунди.
Махай се!
Мамка му!
Успяхме, татко! Успяхме!
Хайде, ела.
Аз съм като кон.
Ти го направи.
С кон така се постъпва.
Използвай нейния куршум.
Не. - Вземи.
Том.
Давай, сине.
Използвай нейния куршум. - Не.
Давай. - Никога!
Хайде, сине.
Не мога, татко.
Напротив, можеш.
Хайде!
Тежка е царската корона.
Хайде!
Посред мрака...
...зиме.
Съберете ги и ги изгорете.
Чухте ли бе?
Да.
Ром Баро.
„БЕЗСМЪРТНИЯТ“ ТОМАС ШЕЛБИ
Да го изпратим.
„Колата дайте на Джони Догс,
виното дайте на пивница „Гарисън“,
конете дайте на онзи, който няма да работи с тях,
куршумите дайте на онзи, който няма да пише имена по тях,
а оръжията дайте на онзи, комуто са ненужни.
Едно време за малко да имам всичко.
Но за малко не се брои.
Но през цялото време имах семейство.
Сега сме заедно...
...там, където ще ни приемат.
Изгорете тялото ми.
Нека пепелта се разнесе.
Свободен съм.“
В нощта на 19-и ноември 1940 г. германското Луфтвафе
стоварва 400 тона бомби над Бирмингам.
В оръжейния завод в Смол Хийт загиват 53 работници,
след като решават да не се укрият въпреки воя на сирените.
Посвещаваме им този филм.
Превод: Андрей Георгиев