Downloaded from YTS.MX
Ți-am văzut mesajele. Se rezolvă, nicio grijă!
Formularul temperaturii frigiderului nu e la locul lui.
Official YIFY movies site: YTS.MX
De ce se leagă de noi?
Că am deschis recent?
Sina, unde ești? Omul insistă să te vadă.
Era pe masă, știu sigur unde e. O să mă uit când ajung, n-avea grijă.
Grăbește-te! Pregătirile nu-s gata. Bucătăria va fi aglomerată.
Am ajuns, Melis, n-avea grijă. Sunt la ușă. Pa!
Da.
Știi ce s-a întâmplat?
Da, știu.
- Plec de acasă și vin spre tine. - Bine.
La revedere!
- Bună, Nadya! - Bună!
Salut! Ești pregătită? Va fi o seară aglomerată.
- Da, ca de obicei. - Minunat!
- Bun-venit, chef! - Salut!
- Cu siguranță nu. N-are dată. - Abia l-am deschis.
- Espresso? - Da.
Abia l-ai deschis, dar nu are dată.
- Poftim! - De când a venit?
De vreo 15-20 de minute. Ne face zile fripte.
Te rog să acoperi paharele.
- Desigur. - Întoarce paharele.
Salut, chef!
- A sosit chef Sina. - Bun-venit!
E aici? Bine.
- Bun-venit, dle Sina! - Sina Bora.
Ați ajuns la fix.
Temperatura frigiderului…
Vă va ajuta chef Melis. Mă schimb și revin.
- Să continuăm până se întoarce! - Bine.
- Aici e zona rece. - Da. E totul bine?
Mulțumesc.
- Numele tău? - Berno Tașkenova.
Berno? De unde ești?
- Din Uzbekistan. - Frumos!
Sita asta are o gaură.
O aruncăm imediat, scuze!
Așa nu merge.
- Nu puteți lucra cu sita asta. - Îmi pare rău. Cihan!
- Vin acum, chef! - Salut!
El e chef Çekdar, gratargiul.
- Salut, chef! - Treci pe aici!
Mă scuzați!
Pune cuțitul jos.
- Berno… - Uită-te la sticle.
- Ce scrie pe ele? - Frigiderele…
- Repede! - Le pun etichete.
La limită.
E bine.
Bine.
Gresia asta e spartă.
- Dacă vă împiedicați? - Da, se saltă uneori.
Dar nimeni nu s-a împiedicat.
Reparați imediat. Ferească Allah, lucrați cu cuțite!
Aveți dreptate. Îl anunț pe șefu' când revine.
Chiar nu înțeleg.
De ce se scarpină în barbă?
Ne dezinfectăm mâinile mereu. Pe aici!
- Bună seara! - Mulțumesc.
- Iar ești singură? - Da, chef Melis, sunt doar eu.
Aici se spală vasele.
- Bună seara. - Aici e bucătăria principală.
Chef Melis!
Au venit de la minister în inspecție.
Ea e chef Çiğdem, patiserul nostru.
- Ai avut un local în Arnavutköy. - Da, Milky Dreams.
Milky Dreams și delicioasele profiteroluri.
- Îmi amintesc. Ce mai faci? - Bine, mulțumesc.
Vi-l prezint pe Halil, talentatul meu asistent.
Halil, oprește aia!
- Repede! - Imediat, chef.
- Da. - Talentatul meu asistent!
Dacă vă plac deserturile mele, le veți adora pe ale lui.
- Trebuie să le încercați. - Chef Melis, vii puțin?
- Scuze! - Vă rog!
Halil, suflecă mânecile, că te umpli de cremă.
Da, rezolvăm.
Suflecă-le acum.
- Rezolv. - Mă scuzați, îmi pare rău.
- Trebuie să verific sala. - Cât mai durează?
Durează cât va fi nevoie. Aveți mai multe probleme.
Trebuie să deschid. A mai fost cineva recent, de-aia întreb.
O fi fost de la primărie. Noi suntem de la minister.
Bine.
Lucrurile arată bine aici. Mi-a plăcut să te revăd, chef!
- Pe curând! - Pa, Halil!
Mersi.
Pe aici, domnule Sina.
- Să discutăm puțin. - Probleme?
- Luați paharele din bucătărie. - Da. Pe aici!
- O seară bună, la revedere! - Mulțumim, o seară bună!
- Bună seara! - Bună seara!
Trebuie să vă grăbiți. Ce-s astea? Luați-le de-aici!
Să nu le văd pe tejghea!
Lingurile de degustare, aici!
S-a albăstrit, Serhat. E bine.
- În spate. - Da.
- Adu astea din spate! - Da, chef.
Domnule Sina, din câte înțeleg, sunteți asociat aici.
Nu-l mai aștept pe manager și trec la subiect.
Să vedem ce am găsit!
Garnitură desprinsă la un frigider.
Gresie spartă.
Strecurătoare neconformă.
Produse fără data deschiderii.
Mă scuzați… Ce are strecurătoarea?
Cum o cheamă pe uzbecă?
- Berno. - Da, așa.
Am avertizat-o verbal, dar trebuie raportat.
E o problemă sanitară majoră.
Să vedem aceste formulare!
Roagă-i să le schimbe.
La frigidere, temperatura și schimbatul uleiului.
Localurile noi uită adesea de ele, dar legile sunt clare.
Dle Sina, nu ați completat formularele de două săptămâni.
Am fost ocupați.
Ocupați?
Pesemne că vă merge bine.
Ia asta!
Înțelegeți că sunt semnale de alarmă și nu pot fi neglijate.
Pot duce la închiderea localului.
- Da. - Nu ar fi bine.
Vă sigur că se vor rezolva. Sunt probleme minore.
Uitați cum facem…
De data asta vă dau doar amendă.
O să revin peste două-trei săptămâni.
Dacă voi constata aceleași probleme, nu va fi bine pentru Umami.
Sfatul meu e să rezolvați imediat.
- Am o întrebare. - Vă rog.
- Nu cumva e un zero în plus? - Aveți reducere dacă plătiți în avans.
- O seară bună tuturor! - Mulțumim, asemenea.
- Uită-te… - Nu mai pune aceleași întrebări!
- Numai puțin. - Am fructe de mare. Vreau friptură.
Îți spun după ce verific, bine? O secundă, nu mă zori!
Avem fructe de mare, nu și carne roșie.
Berno, de ce n-ai verificat sitele?
E atât de greu?
- Chef… - Verifici și atât.
Nu e greu. E simplu ce ai de făcut.
- Îmi pare rău, dar… - Dar ce?
- Hai, vorbește! - Bine, Sina.
- Ce bine? - E prima ei săptămână.
- E vina mea. - Melis…
- Fata asta… - Îmi asum vina.
Nu făcea treabă bună în Uzbekistan? Nu de aceea am angajat-o?
Trebuia să greșești aici?
Ești prima oară în bucătărie? Întreb!
Ce-i mizeria asta, Cihan? Asta-i pregătire?
E postul lui Cem, îi țin locul.
Lași mizerie fiindcă e postul lui Cem?
Ascultați cu atenție! Răspundeți pentru postul vostru!
- Încerc să fac ceva aici. Ajutați-mă! - Bine.
Nu vreți să munciți? Valea! Alții abia așteaptă! Ați priceput?
- Da, chef! - E clar?
- Da, chef! - Mai cu viață, haideți!
Bine. Ne mai uităm o dată peste meniu?
Avem somon și biban-de-mare, dar nu avem mușchi de vită.
Sun la furnizor.
Chef, știi cât e ceasul?
Nu avem vită. Nu-i problemă.
Avem caracatiță, rață, cotlete de miel…
- Nu. - Cum?
- Nu avem. - Deloc?
Avem una sau două porții, chef.
Am o întrebare.
Ai vreo problemă, chef Çekdar? Vrei să spui ceva?
Ai uitat să comanzi, chef.
Nicio problemă.
- Am uitat, așa e. - Nicio problemă.
- Are dreptate, îmi pare rău. - Ne descurcăm.
Îmi pare rău.
- Nu am ce găti. Asta e. - Bine.
Allah!
Avem stoc complet la fructe de mare și legume.
Avem un meniu extraordinar.
- Zic bine? - Da, chef.
- Așa e? - Da, chef!
Bine.
Problema noastră e vita Kobe.
Avem doar câteva porții. De fapt, nu avem deloc.
Am folosit jumătate de pachet ieri. A rămas sigur, eu l-am închis.
- Nu, l-am aruncat. - Mai avem.
Ce-ai făcut?
- L-am aruncat. - Pe bune? Glumești!
- Chiar l-ai aruncat, Melis? - Sina…
Ești nebună?
- Știi cât costă? - Îi spun eu.
- Tu n-ai curaj. - Nu azi!
Vorbește!
Sina, inspectorul ne-a pus s-o aruncăm!
Sictir! Cum să te pună să arunci carnea?
- De ce ai aruncat-o? - Taci.
Ai uitat să pui data pe pachet.
- Ne-a pus s-o aruncăm. - Ce-am făcut?
- Mai zi-mi o dată. - Ai uitat să pui data, chef.
- :Știu că am pus-o. - Ai uitat.
- Inspectorul… - De ce aș uita?
Am deschis pachetul și am tăiat o felie. Avea data pe el.
Sau n-am pus data? Da, am uitat să fac asta.
Nu-i nimic.
Se mai întâmplă, asta e.
- Vrei să bocim acum? - Nicio problemă.
- Încă un motiv să se plângă. - Ia o pauză. Mă descurc. Haide!
- Ești nebună? - Ascultă-mă.
- Glumesc. - Dă-mi ceva de făcut.
Dă-mi alte sarcini.
Dă-mi lista pregătirilor. Rezolv cu furnizorii.
- Nu e mare lucru. - Bine.
Te temi că fac treabă mai bună decât tine?
Nu știu de unde aveți numărul meu.
Regret, dar nu mai avem mese libere azi.
Da, înțeleg.
Aș aprecia dacă nu ați mai suna la acest număr.
Bine, mulțumesc.
Sina, vii puțin?
Kazim.
- Da, șefule. - Ia-mi haina.
- Ce faci? - Bine. Tu?
- Bine. - L-am văzut pe inspector.
- E vreo problemă? - Ar fi.
Ce-i asta?
Nu sunt nereguli la preparate, dar au găsit probleme la bucătărie.
La posturile de lucru.
Cică gresia e spartă și o sită era găurită.
A sugerat că ne închide, dar sigur exagera. Asta e tot.
Asta…
Sina, mă chinui să plătesc chiria pentru luna viitoare și tu-mi vii cu asta?
- Îmi pare rău. - Asta faci?
Crede-mă, nu știi cât de rău îmi pare mie.
- Mii de scuze, dar tu plătești asta. - Ce naiba?
- Tu gătești, eu servesc. - E amenda localului.
- Nu mă privește. - E vina ta. A ta!
Deschidem în curând. Haideți!
Nil, Murat, Kazim, Pelin, Beren, Nadya, haideți! Alinierea!
Nu-l lăsa să-ți vorbească așa. Mă oftică!
- Ți-e asociat, nu șef! - Melis, nu mă monta.
- Bine. - Lasă-mă.
- Ai vorbit? - Despre?
Despre mărirea de leafă. I-ai zis?
- O s-o rezolvăm. O să aprobe. - O să aprobe?
- Da, va fi de acord. - Sina, ascultă-mă.
M-au sunat ăia de două ori azi.
- Vor un răspuns. - Refuză-i!
Bună, mamă!
- Ești bine? - Da.
- Ți-am trimis bani. Ai văzut? - Ce bine!
Sunt la restaurant.
- Abia am ajuns. - Chef Sina!
- Te așteptăm. - Vin acum.
- Bine. - Sună-mă, dragule.
Da, mamă, o să te sun, bine? Trebuie să închid.
- La revedere! - Pa!
Luna plină e de vină.
- S-a întâmplat ceva? - Nu. Nu contează.
Dacă suntem toți, să începem!
Kerim! Bine, băieți…
Çekdar! Chef!
Aglomerația va fi mai mare astă-seară.
S-au încurcat niște rezervări, dar nu contează.
Putem face față. Vreau să serviți mai rapid.
Important e să nu-i grăbiți să termine de mâncat.
- Mișcați-vă natural la servire, da? - Am înțeles, șefu'.
Înțelegi, Kazim? Servirea să fie naturală.
Gătiți și mă mișc natural.
- Kazim, unde-i Pelin? - E pe drum, șefule.
- Stai în picioare. - Ți-am zis.
Să te-nveți minte!
Cei de la bucătărie! Înjurați cam mult în ultima vreme.
Încetați din seara asta.
- Îmi bag… - Bine.
Incredibil!
Ajunge!
- Kerim, cum stai la bar? - Se termină tequila și prosecco.
- Și ce faci? - Nu știu.
Chef Çekdar nu bea margaritas azi.
- A sărit calul, chef. - Să te sparg!
- De la bucătărie. - Ajunge!
- Bine. - Scutiți-mă!
N-o să recomandăm tequila și prosecco, da?
Băieți, e important. Azi avem o masă VIP.
E cineva important!
- Faimosul chef Rinso! - Cine-i Rinso?
Renzo? Cel cu emisiunea TV?
- Da. - Știai că vine Renzo?
- De unde să știu? - Știai că vine Renzo?
Mai avem o masă importantă.
- De ce nu zice nimic? - E la fel de important. Atențiune!
O cerere în căsătorie.
- De acord. - Șampanie!
În tot cazul…
- Scuze, șefule! - E ziua lor specială.
Avem grijă să fie o seară de neuitat. Acordați-le atenție încontinuu!
- Desigur, șefule. - Să-i dăm drumul!
- Alergii? - Niciuna.
- Sigur? - Da.
- Bucătăria are ceva de zis? - Recomandați legume și fructe de mare.
Bine, asta recomandăm. Haideți!
Cengiz, ascultă-mă! De ce nu mi-ai zis că vine Renzo?
- Ți-am spus acum. - Acum…
Trebuia să zici din timp, să mă pregătesc.
Pregătește-te ca pentru oricine. Ce contează?
Sunt oaspeți speciali, nu înțelegi?
Puteam găti ceva special. Vorbim de Renzo.
- Ne lipsește ceva? - Nu ne lipsește nimic, da?
Atunci n-avem probleme, ne descurcăm.
Bine, hai! Unde… Haideți!
Sina, zâmbește!
Bună comunicare! Începe spectacolul!
Chef Melis, am o vorbă cu tine. Vii puțin aici?
Mai repede, Berno! Tejgheaua de servire!
- Eliberați aici, iute! - Da, chef.
- Mă doare stomacul. - De ce?
Îmi vine să vomit. Am arsuri.
- O clipă! - De la zaharină.
- Melis… - Kerim!
- Adu repede o limonadă! - Imediat!
- Nu trece cu limonadă. - Aduc pastile.
- Ce e? - Te descurci fără mine azi?
- Poftim? - Fără mine.
- Glumești! - Çekdar e aici. Totul e pregătit.
- Vorbesc cu el. - Zău, nu mă lăsa singură!
- Mă simt groaznic. - Facem asta împreună.
Vino!
Unde mi-e cuțitul?
- L-ai lăsat în spate. - Unde e?
- Uită-te acolo! - De unde să știu eu?
- Pe bune! - Sina…
Calmează-te, l-ai lăsat acolo.
- Ești stresat din cauza lui Renzo? - Ne lipsesc chestii.
Mereu ne lipsește câte ceva. Ne descurcăm, nu-ți face griji.
De parcă n-ai ști!
Erați ca frații înainte să deschizi localul.
- Sunt sigură că nu vine să ne critice. - Frați vitregi.
Tot un drac.
Datorită ție a ajuns celebru și știe asta.
Cine știe? Poate ne cheamă la emisiune. Ce zici de asta?
Limonada e gata. O las aici, chef.
Ce-ai pățit, Berno?
Berno, ce e?
- Poftim? - Nimic, chef.
Zi, sunt aici.
- În turcă, Berno! - În turcă!
Vorbește turcește! Nu pricep ce zici. Vorbește turcește!
- Spune-mi. - Chef, nu sunt obișnuită cu asta.
Totul e prea rapid…
- Ce e rapid? Localul? - Totul!
Aici, acolo… Vorbiți repede! Vorbe peste vorbe!
Uneori nu înțeleg.
Îmi pare rău, ai dreptate.
Nici eu nu mă înțeleg uneori. Nu țin pasul cu gândul.
Dar trebuie să ceri ajutor. În primul rând, nu așa. Bine?
Chef Melis, prietena ta, e aici. Cere ajutor, nu sta ca muta. Bine?
Unde e? Ai ales-o pe cea mai tare.
Uite!
A intrat. Vezi?
O desfaci încet.
Bine?
E în regulă?
Trebuie să ceri ajutor. M-ai rugat și am venit. Vezi?
- E clar? - Da, chef.
E clar?
- Da, chef. - Bine. Continuă!
Tu ce faci, frumosule?
Curăț, chef.
- Și te pricepi? - Foarte bine.
Ca să fie clar, eram capsat când am venit.
N-are legătură cu tine. Aveam altele pe cap.
- Bine, chef, mulțumesc. - E în regulă?
- Normal că da, mersi. - Bine.
- Melis, sunt în spate. Da, mamă! - Vreau o suliță, să vânez gazele.
Sunt bine. Tu?
N-am nicio problemă. Sunt la restaurant, ți-am zis.
Cred că ești obosită, nu?
- Halil! - Da, chef.
- Cred că vine. - Mai vreau patru lămâi!
- Adu-mi din frigider! - Imediat!
Mai repede! Sunt jos. L-am dat pe refrigerare.
Salut!
Pelin, unde ai fost? Cengiz a întrebat de tine de zece ori.
- Hai, grăbește-te! - Mă duc acum, ai răbdare.
- Mersi. - Încet!
Vasele astea!
Sunt terminată, zău! Frântă!
- Calmează-te! - Și tu.
Bună seara, chef Çekdar.
- Bună, dragă! - Salut!
Bună, scumpo!
- Chef Melis… - Traficul a fost groaznic.
Unde ai fost? Iar ai întârziat 40 de minute.
Am fost blocată în trafic.
Vii mereu cu scuze. M-am săturat! O să-ți tai din salariu. Masa șapte!
Și leagă-ți părul!
Cum a fost la probă?
- Ce probă? - E gata cafeaua, șefule.
- Bună seara, bine ați venit! - Bună seara.
Mă numesc Pelin. Vă voi servi azi.
Poftiți meniurile!
- Și dv. - Mulțumesc.
- Meniul dv. - Mulțumesc.
Dacă doriți, pot lua comanda de băuturi.
- Da. - Dintre cocktailuri, recomand margarita.
Bine.
Nu văd vinurile în meniu. Aveți vinuri biodinamice?
Tocmai discutam de asta cu barmanul.
Sunt în meniu, dar au fost probleme la livrare.
- Vă pot servi altceva? - Da? Sunt greu de găsit în Turcia.
Bine. În cazul ăsta…
- O să luăm o sticlă de Kastro. - Desigur.
E roșu?
- Da, din Bozcaada. - Da.
- Dragă… - Mă doare capul de la roșu.
Da, îți dă dureri de cap.
Și o sticlă cu vin alb, cel mai scump!
Desigur. Numai o clipă, să văd…
Greywacke, sauvignon blanc din Noua Zeelandă.
- Da, o sticlă din ăsta. - Am notat.
- Îmi aduceți o cola? - Cola?
Ce cola, fiule? Am comandat vinuri scumpe.
- Și tu comanzi cola. - Tată!
- Ce-i? - Face sport, lasă-l să bea cola.
Tocmai de-aia să nu bea cola! Cică o cola conține 20 de cuburi de zahăr.
Nu te uiți la televizor? Te rog, nu bea așa ceva.
- Nu, vin la toată lumea! - Bine.
Deci un Kastro și un sauvignon blanc.
- Da, și fără cola. - Fără cola, bine.
- Aduc mai întâi băuturile. - Mulțumim.
Iau comanda de mâncare când vă hotărâți.
- Să aveți poftă! - Da, mulțumim.
Să stăm aici! Sau poate vreți pe partea cealaltă.
Felicitări!
- Să fie! - Da, Kerim.
- Un Kastro și un sauvignon blanc. - Lasă asta! El e dl Burak.
Va cere mâna doamnei.
- Pelin. - Burak.
- Îmi pare bine! - Și mie!
- Ce palpitant! - Nu-i așa? Foarte palpitant!
- Inelul e superb. Nu mi-aș face griji. - Da, vă place?
Da. Nu o spun din politețe. E superb.
- Mersi. - Poate urmezi tu.
Bine.
- Deci ai înțeles. - Aștept semnalul.
- Perfect. - Când îmi spuneți.
- Succes, dle Burak! - Mulțumesc mult.
- Pe curând! - Pe curând!
- De ce ai zis asta? - E posibil.
Nu mor să mă mărit.
- Ce faci? - Bine. Tu?
- Bine. Cum a fost la probă? - Binișor, dar unele sunt foarte bune.
Rămâne de văzut. Cred că le-am plăcut.
- Sper să primesc vești bune. - Da?
Sunt sigur că te vor alege, să știi!
- Sper. - Sunt sigur.
Kerim, dragule, nu întârzia cu comenzile. Localul e plin.
Imediat! Ia și sauvignonul blanc!
Când au zis că te anunță?
Săptămâna viitoare, dar poate întârzie. Știi cum e.
- Vreo zece zile. - Așa e mereu. Ascultă…
Cengiz a întrebat iar de tine. I-am zis că ești pe drum, dar îl știi.
- M-a amenințat că-mi taie din leafă. - Incredibil!
Nu te încrunta, frumoaso!
N-are decât! Dacă primești rolul…
- Pa! - Pa!
Și studiile tale?
- Ce? - Ia-ți gândul!
Nu e de mine acolo.
Nu-i nimic, nu-s supărat. Încerc în afară.
- Te-ai hotărât? - N-am prea avut de ales, dar da.
- Germania te-ar primi sigur. - Scuzați că vă întrerup.
- Pentru ce masă sunt vinurile? - Șapte. Le duc acum.
Vinul a oxidat de când stă. Du-le iute!
- La șapte. - Dar e…
- E masa lui Pelin. - Iei masa 14.
- Zâmbiți! Repede! - Rezolv eu.
- Ai pierdut destul timp. Hai! - Da, șefule.
Bine ați venit! Meniurile…
- Am ales vegan. - Vegan?
Bună seara. Vinurile dumneavoastră! Cabernet sauvignon și sauvignon blanc.
Unde e Pelin? Ea ne servea.
Și ce dacă, Selim?
Pelin servește la altă masă acum. Vă voi servi eu. Numele meu e Kazim.
- Salut, Kazim! - Le servesc?
Bine, toarnă! Ce ziceai, dragă?
De ce preferăm anumite specii?
De ce mâncăm vite și nu câini? Fiindcă-s simpatici?
Mă uimești. Ce-ai vrea, să gătim câini acasă?
- N-ar trebui să mâncăm carne. - Cum adică? Și cu ce să ne hrănim?
Sunt multe alimente în afară de animale. De unde setea asta de sânge?
Ferească Allah! Vrei să paștem iarbă?
Nu spun să paștem. Sunt multe surse de proteine.
Nu înțeleg noua generație. Vă suciți de la o zi la alta.
De unde luați ideile astea, de pe rețelele de socializare?
- Vreau să fiu vegană de ceva vreme. - Deci de mult. Eu habar n-aveam!
- Nu-ți pasă de mine. - Cum te cheamă?
- Kazim. - Te grăbești cumva, Kazim?
Absolut deloc.
- Credeam că nu l-ați văzut. - L-am văzut, n-avea grijă.
Scuze!
- E bun de ceva? - Da, e bun. Toarnă!
- Și? De unde până unde? - Nu e un moft.
Citesc de mulți ani despre asta. Te lăudai că ești iubitor de animale.
Ce treabă are iubirea animalelor cu veganismul?
Iubesc animalele, clar.
Hrănesc câinii vagabonzi, dar nu pricep ideea asta.
- Diferența față de oi… - Cine voia vin alb?
- Eu. - Vin alb la doamna!
Jur că…
- Tată, nu te băga, las-o să încerce! - E…
- N-are decât. - Să vă torn?
- Degustați? - Toarnă, te rog.
Lasă-mă pe mine, Kazim. E în regulă, mersi.
Adu niște gheață și gata, nu ne mai trebuie altceva.
- Desigur, dle. - Du-te, mersi!
- Dacă mai vreți ceva, sunt în zonă. - Bine, mersi mult.
- Să aveți poftă! - De ce ești nervos?
Nu mă stresez. Îmi închideți gura. Mai lăsați-mă!
- Să stăm aici! - Comanda!
E bine. Și mai bine ar fi să nu fie cepșoară pe hârtie.
Fără cepșoară pe partea asta, bine.
Sina, ascultă-mă…
Aș putea să-mi iau o zi liberă în plus la sfârșitul Bairamului?
De ce?
Am o problemă cu cineva drag.
Ce chestie!
Poate, dacă e chipeș.
Tu ce faci? Îți vizitezi părinții?
Mă duc după Bairam.
Cihan, aranjează sparanghelul!
Acum, chef! Trec prin spate!
- Tata a ajuns la spital aseară. - Cum? De ce?
Cu inima. Ar avea nevoie de bypass sau stent.
- E chiar atât de grav? - Așa cred.
Sina, ce mai cauți aici?
De ce n-ai zis când ai vrut să-ți iei liber?
- De ce… - Ți-am zis acum.
Credeam că te stresa Renzo. De-aia te-am forțat.
Nu-i nimic, mă duc mâine.
- Chef! - Nu-i problemă.
- Da, Berno? - E bine așa?
Nu e bine, Berno. Ai mai văzut vreodată așa ceva?
Strângi de aici, dar nu tare.
Și nu te enerva, da? Strângi, dar nu foarte tare.
- Îți arată chef Melis. - Bine.
E clar că nu mă asculți.
O să rezolv. Și mai e și…
Chef Sena!
Domnule!
„Domnule! Chef! Chef Sena!” Uite cum îl chemi pe chef!
Fii atent la mine, da?
Chef Sena, mă scuzați! Frumosul ăsta vrea să vă spună ceva.
- Aveți o secundă? - Da.
- Vă cheamă chef Çiğdem. - Cam așa.
Termin eu aici, Melis. Vin imediat.
- Halil, suflecă mânecile! - Da, chef.
- Ce naiba e mizeria asta? - Pardon, faceți loc!
„Mizeria asta”? Da, Sina, ai dreptate.
Am avut treabă până peste cap. Nu cred că știi.
Nu glumești. Vrei să ne închidă? Ce-i mizeria asta? Așa lăsăm?
- Fac munca a doi oameni! - Cum adică? Unde-i Serkan?
- Lipsește iarăși. - Nemotivat!
Mă spetesc toată ziua și tot mi-o iau, Sina!
- Nu mă iau de tine. - Ba da, te iei!
Continuă! Vrei o pauză?
- Nu vreau nimic! - Odihnește-te!
Nu asta ziceam. Pun pe cineva să dea de Serkan.
- Calmează-te, scuze! - Da, sună-l!
Chef, guști crema?
- Cine a făcut-o? - Eu.
Cum e?
Baza…
Are o problemă. E cam acră. I-ar mai trebui zahăr.
- Gustă și tu. Revin! - Nu-i nimic, remediem.
Ce ai uitat, Halil?
- Gustă și tu. - N-am uitat nimic.
Dar cred că știu de la ce e. Numai puțin, să adaug asta.
Așa…
Halil, suflecă-ți mânecile!
- Mă descurc, chef. - Te murdărești pe tot brațul!
Și inspectorul ți-a zis de mâneci. Mă ignori?
- Ți le suflec eu! - Nu, chef.
- Nu fi copil! Ce faci? - Nu, chef.
- Întinde brațul! Fii ascultător! - Nu, chef!
- Asta trebuie să faci. - Chef!
- Suflecă… - Chef!
Brațul tău…
Hasan, Emir, mergeți la tejghea!
Nu vă mai holbați! Hai!
Halil, lasă crema aia.
- Nu vreau, chef. - Las-o, oprește-te!
- Nu vreau, chef. - Halil, las-o!
Las-o, Halil! Oprește-te!
Am zis să te oprești.
- Halil… - Chef.
E în regulă.
Bietul băiat!
Îmi povestești?
Vrei să-mi spui?
Vrei o îmbrățișare?
Măcar o îmbrățișare?
Halil, ești aici de trei săptămâni și nu am observat.
- Îmi pare rău. - Nu-i nimic, nu contează.
Bietul de tine!
Îți sunt alături. Nu ești singur. Te susțin, bine?
- E în regulă. - Știu.
Gata, ce-a fost a fost! A trecut! Bine?
Dă-mi să gust crema!
Să vedem cum a ieșit. O încercăm?
Să vedem!
Mă faci să plâng!
O să plâng până la urmă! Așa e?
- E bună? - E exact cât de acră voiam să fie!
Și mă mai întrebi dacă e bună…
E extraordinară! Bravo, ține-o tot așa! Te susțin, da?
Salut! Ce faceți?
- Unde naiba ai fost? Pe unde umbli? - Dar…
Am muncit pe brânci toată ziua.
- Feride, surioară, calmează-te! - Cum să mă calmez?
Mă spetesc de azi-dimineață! Uite! Nu mai suport așa ceva.
- Nu mai pot! - Bine, rezolv acum.
Rezolvă acum! Să vedem cum rezolvi!
Unde ai fost? Femeia încearcă să facă față singură.
- L-am dus pe ăla micu' la meci. - Pe cine?
Pe fiu-meu.
- Ce haios! - Nu-l asculta!
- Glumești. - Minți de îngheață apele!
Îmi cer scuze din partea lui.
A lucrat singură aici. Te dau afară! Auzi?
- Dă-l afară, chef! - Bine.
- Așa era! - Ia o pauză!
- Da, știu. - Și burta mea…
- E în regulă. - Vedeți cum sunt.
Fă-ți treaba. Nu pleci până nu termini.
- Auzi? Nu glumesc. - Bine.
- Bine? - Bine, chef.
- Chef Sina, guști acum? - Da.
- Dă-i să guste! - O clipă…
Poftim, chef!
Cum e acum?
Chef, zău așa!
Luați o lingură curată!
Așa rămâne.
E foarte bună.
Bravo, vei ajunge mare! Dar azi ești aici.
- Ai grijă de el. - Da.
- Mersi, chef! - Vorbim.
- Anunță-mă când ies. - Da, chef.
- Să spună dacă apare ceva. - Bine.
Nu spune nimănui.
Unde ai fost?
- În spate. - Te-am căutat!
- Întreabă unul de meniu și nu ești. - Să se ocupe Melis.
Localul poartă semnătura ta. Trebuie să fii mai vizibil.
- Mai stai și prin față! - Contează controlul total.
Ia vino puțin! Ai apucat să vorbești?
- Despre mărirea de leafă. - Acum ți-ai găsit, Sina?
- Pe bune? - Așteaptă un răspuns.
- Se oftică. O să mă pistoneze. - Nu acum. N-am nevoie de asta.
- Îmi duceți meniul de vinuri? - Imediat!
- Nu pot să cred, Pelin. - Da?
Un client îmi cere meniul de vinuri și tu freci menta.
- Du-te! Și zâmbește, da? - Imediat, scuze!
Bine ați venit!
- Bună seara. - Dră Beril, ce mai faceți?
Bine, mulțumesc. De unde știți cum mă cheamă?
Să zicem că suntem versați.
Vă conduc la masă. Domnul Burak vă așteaptă.
Mulțumesc.
- Bine ai venit! - Bună!
Te rog.
- Mulțumesc. - Cu plăcere!
- Da. - Din nou, bun-venit!
- Mersi. - Ce vă aduc, dră Beril?
- Un pahar de pinot griggio. - Imediat, dră Burak. Și dv.?
Încă unul din ăsta.
Desigur. Iau ăsta și vă aduc altul.
Am trimis un e-mail cu alergii. L-ați primit?
- Da, dar mai spuneți-mi o dată. - Am intoleranță la gluten.
Desigur, îmi amintesc. Vă asigur că bucătăria știe.
- Nu va fi o problemă. - Mulțumesc.
- Un clasic și un pinot griggio. - Pinot?
- Kazim… - Da?
Masa 13, intoleranță la gluten. Anunță bucătăria!
- Poftim? N-am înțeles. - Masa 13, intoleranță la gluten.
Anunță bucătăria!
Dacă întreabă, zi-le că a uitat clientul să ne anunțe.
Du-te repede!
Dle Renzo, dră Nükhet, bun-venit! Masa dv. e acolo.
- Chef Melis… - Ce e?
Masa 13, intoleranță la gluten.
Acum îmi spui?
Clientul a uitat să anunțe. Așa mi-a zis Cengiz.
- Bine. E în sistem? - Acum se prepară.
- Să nu uite! - Bine, chef.
Cihan, schimbare la masa 13. Intoleranță la gluten.
- Acum ne zic? - Ce-i asta?
Te rog, domnul Cengiz!
Îți aduc aminte, să nu uiți.
- Mă duc să-i salut. Bine? - Bine.
Trec prin spate.
Maestre!
Bun-venit!
Nükhet Eren, critic culinar.
- Bine ați venit! - Am auzit multe de tine.
A auzit de la mine.
Stai cu noi!
Mai am treabă în bucătărie. Vin mai târziu.
Se descurcă cinci minute fără tine.
- Vin? - Vin.
Pelin, adu un pahar de vin.
- Poftiți! - Mulțumesc.
Mersi.
Pentru chef Sina și acest local superb!
Noroc!
Excelentă alegere!
Nu știam că veniți.
A fost ceva spontan. Renzo m-a sunat din scurt.
Deci n-ați venit la treabă.
În niciun caz.
Madonna, e îngrozit!
Nu te teme, am venit să te susținem.
Stai calm, n-am venit să evaluez.
- Mă bucur de preparate. - Ce ușurare!
Dacă te uitai pe mobil, știai. Ți-am dat mesaj.
E balamuc în bucătărie. Suntem mai aglomerați, n-am apucat.
- Aglomerați? - Da.
Îmi apare noua carte săptămâna viitoare. Emisiunea îmi ocupă tot timpul.
M-am uitat la un episod.
Tu?
Nu te uiți?
Nu am timp. Încă nu m-am uitat.
Bravo vouă! Se uită milioane, numai voi doi, nu.
Pesemne că e bine dacă am asemenea ratinguri.
Dar mi-e dor să fiu în bucătărie.
Cum merge restaurantul?
Fani și paste bolognese.
La fel. Dar e ciudat că meniul ăsta îmi pare cunoscut, chef.
Caracatița în cenușă, de pildă.
E rețeta mea.
E a ta?
Rețetă proprie.
Așa e, ai adăugat salsa.
Bravo, Salieri!
Se preface că acum vede meniul. L-a studiat pe drum încoace.
- Recunoaște! - Nükhet…
Când mergem la un film bun, știm ce actori joacă și cine e regizorul.
La fel e și la restaurant. Studiez meniul, dar nu-l critic.
Așa pare.
- Mi vă imaginez în bucătărie. - Și eu, dar în bucătării separate.
Nu se știe niciodată.
- Mă scuzați, o să vin mai târziu. - Abia aștept să gust mâncarea.
- Cu plăcere. - Mai treci, avem de vorbit.
Mă scuzați. Acela e chef Renzo?
- Da, el e. - Ți-am zis!
- Să facem o poză cu el! - De ce nu? Împreună!
Desigur, rugați-l! Savurați băuturile. O seară frumoasă!
Mulțumim.
Comanda e gata.
Ai văzut cine e cu el?
- E Nükhet Eren? - Bibanul-de-mare, chef. Cine?
Nükhet Eren. E ca sora malefică a lui Vedat Milor.
Dar a venit să ia masa sau e la treabă?
- A venit să mănânce. - Da, ca oaspete.
Ducă-se dracului!
Cihan, vino aici! Ascultă…
Toate farfuriile pentru masa patru să arate perfect!
Le verific înainte să plece. Gustă sosurile înainte să le condimentezi.
- Pe toate, da? Du-te! - Bine, chef.
- Putem face și noi o emisiune. - Mă oftică.
- Bucătăria, mai repede! - Ce urmează?
- Ce naiba, cum să vină așa? - Poftim! Confirmă, te rog!
Două cotlete, două caracatițe!
- Çekdar, ocupă-te! - Acum, chef!
Să apară așa…
De unde până unde să apari așa?
Mă rog, asta e.
Zău, chef?
Chiar așa?
Bine ați venit!
- Cihan, fii gata să mă ajuți! - Da, chef.
- Lasă ce faci și pornește friteuza! - Am pornit-o.
Ia caracatița!
Vino când te chem!
- Chef Melis, guști sosul înainte? - Haide!
Bravo, e foarte bun!
Caracatița e gata. Somonul așteaptă, chef. Repede!
- Berno, verifică garnitura! - Da, chef.
- Pune capac. - Cât durează cotletele?
Număr 30 de secunde la cotlete.
- Adu sosul! - Berno, cât durează garnitura?
- Cam 20 de secunde. - Adu sosul!
- Îl aduc eu. - Da, chef.
- Repede! - Băga-mi-aș!
- Ai grijă, chef! - N-am nimic.
- Chef! - Mă ocup eu.
Mai adu niște sos, mai mult sos.
- Berno, vii? - Ai pățit ceva?
- Să aduc gheață? - N-am nimic.
Aruncați niște sare, să nu alunecați.
Chef Sina!
- Sina! - Berno, aruncă sare!
- Chef Sina, vii puțin? - Acum vin.
- Nu uita să coci lent somonul. - Atenție, trec prin spate!
Băga-mi-aș picioarele!
Dă-o naibii!
E arhiplin! Au venit toți, inclusiv Renzo.
- Iar tu înjuri. - M-am ars la mână.
- Nu mai înjura! - N-am vrut.
- N-am zis că ai vrut. - Nu te mai purta de parcă doar tu crezi
- …că e o seară importantă. - Nu asta fac.
- Am mai multe nemulțumiri decât tine. - Lucrăm într-o bucătărie deschisă…
- Te iei de mine… - Te aud clienții!
- Nu mă mai înțeleg cu tine… - Nu-ți cer mult.
- Chef… - Ce pana mea vrei?
- Duc gunoiul. - Păi du-l!
Nu-ți cer mult. Vreau să nu mai înjuri! Nu mai înjura! Nu e greu.
Dacă înjuri tu, înjură și Çekdar.
- Nu înjura! - Scuze!
- N-o să mai înjur. - Mersi.
Alo?
Vin acolo.
- Las ăsta aici. Mă întorc după el. - Bine, chef.
Liftul coboară.
Subsol, nivelul trei.
NU PARCAȚI
- Ce mai faci? - Bine.
Am aflat când îi luam pe copii. Am venit cât de repede.
- De ce nu răspunzi când te sun? - Am vorbit cu mama. E bine.
Știe că vii și tu. Am virat banii, totul e aranjat.
Asta-i bine. Mergem?
Putem trece pe la tine. Ajungem la Izmir pe la 02:00.
Eu vin mâine.
Vin mâine.
Nu e o problemă.
Du-te tu prima, vin și eu. E în regulă, nu contează prea mult.
E haos sus, aglomerație mare. Au nevoie de mine.
Și familia are nevoie de tine, Sina. Mama e singură acolo.
- Starea tatei… - Ascultă-mă!
Calmează-te! Nu face asta, te rog!
Nu mă mai forța!
Pentru numele lui Allah!
O să regreți toată viața. Asta vrei?
E o singură seară! Contează atât de mult?
Te simți bine?
N-arăți prea bine.
De ce faci asta?
De ce vrei să mă simt vinovat, să-mi pun cenușă-n cap?
Nu e nimic greșit, chiar nu e.
Te duceai imediat dacă mama pățea ceva.
Ascultă…
Chiar nu e o problemă, bine?
Chiar nu e. O să ajung mâine.
Am vorbit cu ei și știu. Bine?
Trebuie să fiu aici acum. Nu e o scuză, pe bune.
Nu-mi face asta!
Promit că ajung, sincer.
Sunt puțin obosit.
Va fi bine.
Sina…
Înțelegi că lipsim de la aniversarea tatei, nu?
Ne vedem mâine.
Liftul urcă.
Subsol, nivelul doi.
Halil, scoate farfuriile de servire! Acum vom termina de decorat tartele.
Ai pățit ceva?
- Cum e mâna? - E bine.
Trec prin spate.
- Berno, e gata sparanghelul. - Îl iau imediat.
Chef!
- Am dus gunoiul. - Bine, vin imediat.
- Çekdar, avem zucchini? - Trec prin spate!
- Îmi dai niște zucchini? - Melis, sunt în spate.
- Mulțumim mult. - Sper că v-a plăcut. Altceva?
- Ia vino! - Desigur.
Ce naiba? N-am marcat?
- Bună seara. Vă ajut? - Mai e una.
- Bună seara. - Bine ați venit! Cu ce vă ajut?
O să fiu sincer, domnișoară. Meniul nu e pe gustul nostru.
Toată carnea băltește în sos. Nu știu care-i faza.
Nu prea ne place.
Înțeleg. Dacă doriți, comandați băuturile și revin pentru mâncare.
- Nu bem alcool. - Da? Bine.
- Băieți, comandați dacă știți ce vreți. - Stai să văd ce au!
- Eu vreau rizoto. - Desigur, am notat.
- Dumneavoastră? - Ce să comand?
- O să comand ceva și va ajunge la gunoi. - De ce?
Mi-a pierit pofta de mâncare de la meniu.
Aveți friptură de vită?
Pardon, șefule.
- Mă scuzați… - Da?
Sunteți pe Instagram?
Scuze!
- Să vă recomand ceva? - Scuzați-l pe amicul meu!
Puteți comanda Kobe.
E din vită Wagyu, importată din Japonia.
E foarte gustoasă. Sunt sigură că vă va plăcea.
Nu, vrem vită locală, nu japonezării.
Aveți mușchi sau cotlet? Simple, fără sos.
Înțeleg, dar regret, servim doar ce e în meniu.
Ascultă, domnișoară!
Acesta e meniul pregătit de acest restaurant.
Da? Văd ce conține. Mă uit la el de când am venit.
Aveți multe fripturi.
Înțeleg, dar nu le servim cum doriți dumneavoastră.
Sunt marinate diferit.
De ce-i atât de greu să le gătiți cu vrem noi?
Regret, servim doar ce e în meniu. Nu putem schimba rețeta.
Bine, cheamă-l pe șeful de sală.
- Văd că nu ne înțelegem. - Desigur.
Ömer, uită-te la ea! E bună în draci!
- E frumoasă foc. - O invităm aici?
Ar veni cu noi după ce termină.
- Ești nebun? - Îi propunem prietenește.
- Sunt… - Lasă-l, e rupt în paișpe.
- Bună seara. Cu ce vă ajut? - Bună seara.
Poftim, mulțumesc!
Vreau biban la grătar.
Ca sportiv, am nevoie de proteine. Ce îmi sugerați?
Să vedem…
- Recomand coaste de vită. - Pește sau vită?
- V-ați hotărât? - Aș lua coaste de vită.
Dacă nu ești sigur, întreabă.
Mă uit. Nu știu. Bine?
Spuneți-mi ce ați dori să mâncați și poate vă ajut.
Vă recomand fructele de mare.
Somonul și bibanul ar fi alegeri excelente.
Da, e o recomandare foarte bună. Peștele merge la fix cu vin roșu.
- Felicitări! - Aveți dreptate, domnule.
Tu ce ai ales, fiule? Ce să fie?
- Știu ce vreau. Aștept să comanzi tu. - Serios?
- Vreau coaste de vită cu ciuperci. - Desigur.
Vă avertizez că sunt picante.
Pot fi preparate și fără ardei.
- Bine, fără ardei. - Poate mânca picant.
Fiu-meu rezistă la ardei iute. Bine.
- Cum doriți. - Iar eu vreau cotlet.
- Gata, ia-l! - Desigur.
- Cum să fie? - Puțin în sânge, neapărat!
- Puțin în sânge, desigur. - Bine.
Da, domnule.
Cotlete de miel cu sos de cireșe, puțin în sânge,
rață cu sos de merișoare la doamna
și coaste de vită cu ciuperci pentru tânărul domn.
Ai uitat comanda domnișoarei.
Îmi cer scuze, domnișoară. Ce vă aduc?
Vreau biban la grătar cu linte neagră și muguri de iarbă-grasă.
- Excelentă alegere! - Nu erai vegetariană?
Mănânc și pește, tată.
- Și pește? N-o să… - Pot lua meniul?
- „Nu pot fi vegetariană, mănânc pește.” - Dacă mai doriți ceva, sunt aici.
Da, bine, știm, ești aici.
- Poftă bună! - Greșesc? Nu reziști.
- Așa că… - Devin vegetariană în etape.
Gustă asta. Ce zici?
- Vrei și tu una? - Te rog, dragule.
- E nemaipomenită. - Nu e bună?
Una pentru Kazim.
- De ce ești încruntat? - Îi fac zile fripte la masa șapte.
- Le iau eu comanda. - Nu se poate!
M-a văzut Cengiz. N-ar fi bine.
- Nu-i nevoie. - Atunci nu mă bag.
M-am obișnuit cu ei.
Mereu e câte unul… Vrei să le scuip în băuturi?
Aș vrea, dar beau vin.
Punem la cale ceva de multă vreme.
Sunt plictisit. Mergem la dans după muncă?
- Ți-ar prinde bine. - Haide!
- Să ne distrăm! - Zi că da!
Sunt dat afară din casă. Am probleme cu școala și viza. Nu pot.
Ce tot spui? Te ajut eu cu bani. De parcă n-ai ști!
Nu e vorba de asta, prostule. E greu să-ți găsești de lucru.
- Dacă se ia vreun client de mine? - Nu se ia.
Ce zici? E gata comanda.
- Servește! - Ce bună e!
- Mai fac. - Du-te! Zâmbește!
- Ține, o beau mai târziu. - Repede!
- Păstreaz-o! - Bine, pa!
Iau eu astea, chef. Pardon!
Bine, băieți.
Tăiați trei porții de carne.
- Cum? - Avem o comandă.
E aiurea!
Avem niște oaspeți importanți și nu le place meniul.
- Cengiz, e aiurea… - Cine e VIP-ul?
Cengiz, vorbești aiurea. Nu facem asta niciodată.
Vorbesc serios, sunt oaspeți importanți.
- Unchiul lor e important. - Unchiul?
Ca să evităm, le facem trei fripturi.
- Cine e unchiul lor? - Nu țipa!
Conduci un local de chef.
- Te faultezi singur. - Ba nu.
Dacă nu faceți asta, ne faultăm toți.
- E aiurea! - Nu te băga!
- Vreau doar trei fripturi. - Zi-i lui Sina.
- Trei fripturi, atât. - Du-te!
- Tăiem trei porții de carne. - Ce tot spui?
- Trei fripturi. - Un client are un unchi șmecher.
Vrea să tăiem trei porții de vită.
- Recomandă-le gazela mea. - Nici vorbă!
Zici mereu că ești ocupat, dar unde ai fost?
- Vreau trei fripturi. - Cum adică?
Și gata. Nu mă faceți de râs!
- Trei bucăți, atât. - Ascultă…
Trei fripturi…
Ține-mă, că-l strâng de gât! Sunt sătulă până aici!
E o mizerie. M-am săturat.
Ce-i în capul lui?
- Çekdar… - Da?
Când termini, taie trei fripturi. Servește-le cu cartofi.
Nu fac asta.
Berno, zi-i lui Çiğdem să te ajute. Apucați-vă de cartofi.
Mă ocup eu.
Apucați-vă de tăiat! Ce mai stați?
De ce ești de acord cu tot ce zice ăsta?
- Nu sunt de acord. - Și acum ce facem?
- Refuzi cumva? - Çekdar, dă-te!
Nu-i prima oară când faci asta. Îți forțezi norocul.
- Chiar așa! - Laoparte!
- Berno, ajută-mă! - Imediat chef!
- Închide ușa. - Da, chef.
- Çekdar… - Da, chef?
- Taie trei fripturi de acolo. - O clipă!
- Să fie gata când revin! - Parcă am fi șaormerie!
- Încetează! - Sina, nu!
- Trei bucăți. - Șaormerie!
Ne va strica toată treaba.
- Suntem supraaglomerați. - Ți-am zis, eu conduc restaurantul.
- Regret că vă fac asta. - Suntem aglomerați.
- Înțeleg urmările. - Bine.
Pardon!
Ceva îl macină azi.
- Nu vrea să spună ce. - Bine.
Mă auzi?
Mă duc în spate să dau un telefon.
- Masa lui Renzo. - Pardon!
Rață. Bine, du-te, mă apuc de ea.
- Mama dracului! Trec! - Bine.
- Mă apuc de ea. - În spate!
- Știi de ce a comandat asta? - De ce?
- Moare să afle cum o fac. - Niciuna dintre rețete nu e a lui.
- Le-am creat împreună. - Dă-te!
Și nu-ți mai e chef. Ce contează părerea lui?
Chef Melis, guști ăsta? Atenție, e fierbinte!
Îți iau asta repede.
Cine a pus astea în fundul frigiderului?
- Mai trebuie piper negru. - Ce-i ăsta? Pare unt.
- Nu știu, chef. - Nu e bun.
- Bine, îl mai diluez. - Ce e sub control?
Cihan, trece în meniu sendviș cu brânză!
- Te aude toată lumea. - Da?
Angajează pensionari, să facă plăcinte cu spanac.
- Nu vreau necazuri. - Tâmpiților!
- Faceți-vă treaba! - Bucătăria, atenție!
Am vânat o gazelă. Băgăm și asta.
Un escalop cu mango, mămăligă, biban marinat cu fenicul
și rață în sos de merișoare.
- N-am înțeles. - Biban marinat cu fenicul.
- Ce-i cu tine azi? - Da, chef.
- A zis mango? - Biban marinat cu mango.
- E totul bine? - Mersi, chef.
- Ai terminat? - Da.
- Comanda e gata! - Și somonul?
- E gata? - În 30 de secunde, chef.
Cihan…
Strânge mizeria din fața ta!
În ce stare e localul?
- Du astea în spate! - Chef…
Serkan se uită la fotbal în spate și eu mă spetesc aici.
Ce spui, Cihan?
Știu că ești singur aici, dar trebuie strâns…
- Melis, e gata somonul! - Chef, nu…
- Serkan e în spate. Să-l chemăm! - Chef!
- Da, chef! - Du vasele murdare acolo.
Bine, chef!
Chef Melis, somonul și caracatița!
Înnebunesc!
- Unde-i Serkan? - Aici, nu-l mai căuta! Uite unde e!
Ai înnebunit? Dă-te jos!
- În clipa asta! - Bine.
- Ce mama dracu' faci? Te uiți la fotbal? - E un meci important.
- Nu mai pot eu! Mișcă! - Ia asta!
- Hai! - Concediați-l!
N-ar sta aici, dacă ar fi după mine.
E o bucătărie deschisă și sunt chestii pe tejghea. Fă curat!
Numai probleme ai făcut azi!
- Cât e scorul? - Doi la unu.
Sunt în spate!
- Treci odată! - Sunt în spate!
- Ce faci, bătrâne? Iar te-ai îmbătat. - Bine, tu?
- Ai ceva pentru mine? - Niște recipiente.
Le iau eu.
Ia vino!
Treci încoace, pramatie! Ce-ai mai făcut?
Mai nimic, o duc bine. Vezi în spate!
- Mai treci pe la mine. - Valea!
E Pelin aici, nebunule!
Mai repede!
- Atenție în spate! - O să fie trei la doi.
- S-o crezi tu! - Alo!
Stai!
- Du-te! - Sunt în spate!
Nu avem farfurii. Repede!
- Spală-le și adu-le. - Bine.
- Dă-l afară! - Aștept, da?
- Calmează-te. - Ne strică reputația.
Înțelegi? Părem proști.
De unde să iau acum alt spălător de vase?
- Găsești tu? - Dă-l afară! M-am săturat de el.
Chiar e spălător de vase?
- Găsește pe altcineva și mai vedem. - Chef Melis!
Astea s-au întors.
- Ce au? - Sunt negătite.
Ce s-a întâmplat?
- Nu-s gătite destul. - Cum așa?
- N-a vrut aproape în sânge? - Așa a comandat.
- Și? - Așa trebuie.
- I-am zis. - Și?
- Cică-s prea roz și le-a refuzat. - Cotletele-s roz la interior.
- Știu, chef, dar… - E zi cu ghinion.
Încep să cred că tipul e nebun. A zis că mielul încă mișca.
S-au strâns toți tâmpiții aici?
- Ce masă? - Masa șapte.
- Dă-o! Mă duc să-i explic. - Stai!
Lasă-mă, frate!
- Vezi ce face? - Mi s-a luat!
- Mă exasperezi. - Explică-i ca lumea.
Pune-le pe grătar!
- I-am explicat. - Amăgești lumea!
- Să mai aștepte. - Nu fac asta.
- Faci cum zic sau pleci. - Nici mort!
Demisionez dacă trebuie. Așa gătești și tu cotletele, roz!
Nu țipa. Știu cum sunt gătite.
Mai lasă-mă. Mă așteaptă o mie de chestii.
Fac asta pentru un bacșiș mai mare.
- Nu azi. - Iar tu îi lași.
- Chef Melis, de ce s-a întors farfuria? - Nicio grijă, s-a rezolvat.
E clar o problemă. De ce s-a întors?
- S-a rezolvat. - Poate, dar am pus o întrebare.
- De ce s-a întors? E greu să răspunzi? - Cică era negătită carnea.
Client nemulțumit, asta-i problema.
Nu clienții nemulțumiți sunt problema,
ci ospătarii care nu le explică
cum e gătită carnea la un restaurant de chef.
- Deci ospătarii mei sunt problema? - Da, exact.
Uite!
Așa se gătesc cotletele. Vezi? Și ies roz și suculente la interior.
- Sunt șocată. - Ce treabă are cu ospătarii?
- Comanda! - Înțelegi că așa trebuie gătită?
Ia asta!
Să-ți spun ceva! Vino mai aproape.
Dacă nu exclamă clienții că e delicios,
nemaipomenit sau extraordinar, spectacolul vostru din spate
nu face două parale, pricepi?
Și mai e ceva. Nu te plătesc ca să comentezi.
Vreau de la voi preparate bune, iar ăsta s-a întors.
Ascultă-mă! Uită-te la mine!
- Melis, întoarce-te la… - O secundă!
Ai lucrat în vreo bucătărie?
Ai gătit ceva în viața ta? Nu. Habar n-ai! Nici tu, nici ospătarii tăi!
Ai idee cum e?
Vezi cât trudesc oamenii ăștia, da?
Uită-te puțin la cum muncesc. De ce? Ca să-ți bage bani în buzunare.
Și tu ce faci? În loc să ne mulțumești, ne vorbești de sus.
Habar n-ai de nimic! Nu știi nimic.
Ai vreun plan, ceva? N-ai!
Nu știai că ai suprarezervat. Nu știi cât ne dă peste cap asta.
Și vii să ceri trei fripturi fiindcă au unii un căcat de unchi!
- Alo! - Ajunge!
- M-am săturat! - Vezi cum vorbești, Melis.
Habar n-ai de capul tău! Nu știi decât să-mi vorbești de sus!
Și nici nu vrei să înveți. La ce bun? Ești de bani gata!
Taică-tu ți-a angajat sclavii ăștia…
Poate că ei acceptă, dar aici, în bucătărie, nu acceptăm.
Noi nu acceptăm.
Nimeni nu te respectă și nu vrea să te vadă.
Te plângi întruna. Înțelegi? Și mai bagă la cap un lucru!
Nu merită să aud cum te plângi pe o leafă de mizerie,
chiar dacă o mărești.
Ce mărire de leafă?
- Cică nu știe de mărirea de leafă. - Vezi-ți de muncă!
- Ce zice? - Melis, fă-ți treaba!
Sina!
Dacă îmi mai vorbește așa, zboară.
Da, bine. Valea, că avem treabă!
- Ce s-a întâmplat? - Nu știu.
Pelin…
- Fă curat la toaletă, e dezastru. - Imediat.
- Faceți curat, e o rușine. - Kazim, mă duc la masa lui Renzo.
Bine, dar care-i graba?
Bună seara. Vă place mâncarea? Vă mai torn vin?
- Ne turnăm noi, dragă. - Desigur.
- Poți să iei astea. - Bine, le iau. Să aveți poftă!
- Îmi aduci o ceșcuță cu zatar? - Desigur.
Aperitivul e extraordinar, dar îi mai trebuie aromă.
Vă mai aduc ceva?
- Revin imediat. - Zatar!
Nu suntem la TV.
Nu te mai purta ca un chef și bucură-te de seară.
Aș vrea să pot. Dar e un preparat bun, cum am zis.
- Însă îi mai trebuie zatar, nu? - Exact.
Uite ce e! Sina era la fel și când lucram împreună.
O fi talentat, dar trebuie împins de la spate.
Haide, Sina! Haide, Sina!
Se gândește încontinuu ce poate îmbunătăți.
Sinceră să fiu, mi-a plăcut ce am mâncat.
Mâncarea nu înseamnă doar azot lichid și sous vide.
- Guști asta? - Am comandat și eu.
Te rog, Nükhet, gustă.
Ce încăpățânat ești!
Bine.
E simplu.
Gustos.
Nu copleșește.
- Și e modest. - Modest?
- Modest. - Știu ce înseamnă.
- Eram surprinsă dacă nu știai. - Dar întrebarea e…
Chiar îți trebuie un local de fițe ca să servești preparate modeste?
Ce vrei de la mine?
Să scriu o recenzie negativă despre acest local sau ce?
Nu, dar vreau să fii sinceră în privința mâncării tale.
Dragă, am fost sinceră.
De aia ți-am zis că mi-a plăcut. Sunt mulțumită.
În plus…
Evaluarea mâncării e ca sexul.
- Mamma mia! - Da.
Profiți de ce ai pentru plăcerea ta. Nu ești obsedat de ce lipsește.
Ia și mănâncă!
Mai e ceva. Te-ai lăsat de gătit de mult. Fiecare cu treaba lui!
- Am adus zatarul. - Bine.
- Ia și tu. Hai, ia! - Nu, nu!
- Încearcă, e grozav. - Nu vreau.
- O să-ți placă. Mersi, dragă! - Poftă bună!
- Se duce. - Adunați-vă!
Așteptați să plece.
- Nu face asta. - Nu te băga, da?
- O să vă prindă. - Nu mai putem îndura.
- Ce putem face? - Nu contează. Zi-mi de Renzo.
- Italian tipic. - Și?
- Amuzant, chipeș, sexy… - Sexy? Grozav!
- Bravo ție! Eu nu-s sexy? - Doar Kazim e sexy, îmi pare rău.
O să te ducă Renzo acasă azi.
- O duc eu. - Cu ce?
- Metroul circulă până dimineața. - Atâta ai.
- Nu te supăra. - Nu mă supăr.
Toată ziua te-ai rățoit. Ia comanda!
- Sunt ocupat. - Cotletele.
Cotlete alea îmi pun capac.
Zâmbește!
Du-te!
- Ține farfuria! - O țin, chef.
- Chef! - Treci încoace!
- Dar, chef… - Lasă, că nu te ard!
- E și o ceapă întreagă acolo. - Chef…
- Să muște din ea! - Ce faci? Alo!
- O ard! S-o mănânce așa! - Ce naiba faci?
- Du-te cu ea, fuguța! - Chef, e arsă…
Întoarce-te!
- Da, chef. - Alea nu-s cotlete.
Știu, chef.
Hai, du-te!
Mai repede!
- Și ce ai decis? - Nu știu. Ce dacă? Îmi convine așa.
Mă scuzați… Cotletele dv.
Ce-i asta?
Cotletele pe care le-ați refuzat mai devreme.
- Lasă cotletele, frate! Întreb de asta! - Selim?
Ții degetul în mâncare. Suntem în vreo bodegă?
- Ce naiba? - Mănânc eu.
- De ce să mănânci tu? - Să le duc înapoi?
Nu le duci. Zic doar c-ai băgat degetul în mâncare.
E tot ce zic, pentru Allah!
Ce-i cu localul ăsta? Numai probleme.
- E vreo cârciumă din Eminönü? - Lasă, dragă!
De ce bagi degetul în mâncare? Și ce-a pățit carnea?
E arsă. Nu așa am comandat.
Cum am cerut să fie? Te întreb, cum am cerut-o?
- Puțin în sânge. - Și e așa?
Ce-i asta? Nu e în sânge…
Domnule, prima oară era în sânge, dar ați refuzat-o.
Chef mi-a zis să vă spun că trebuie să fie roz la interior.
- Ți-a zis să-mi spui? - Poftă bună, domnule!
- Te rog… - Cheamă-l pe șeful tău!
Cică i-a zis să-mi spună că trebuie să fie roz înăuntru.
- Să vină aici imediat! - Da, dle.
- Tată… - Da, dragă?
- Chiar e nevoie? - N-ai văzut ce s-a întâmplat?
- Poate e începător. - Trebuia să strigi?
Nu fi ridicolă! Începător? E local de lux, nu angajează începători.
Ținea degetul pe margine, nu în mâncare.
- Zău? Pe Allah! - Nu mai fi teatral.
- M-am săturat! - Urli de când am venit aici.
Vine șeful de sală.
- Fii politicos. - Allah, dă-mi răbdare!
- Să am răbdare… Bine. - Selim!
Bună seara, dle Selim. M-ați chemat. Cu ce vă ajut?
Din cauza personalului dumitale, n-am avut o clipă de liniște.
M-am săturat de obrăznicia lui.
Și avea degetul în mâncare când a servit.
E inacceptabil.
- Nu. Da. - Ce-i aici, birt?
- Aveți perfectă dreptate. - Cine știe ce face cu degetul?
Scuze sincere! Mă voi ocupa personal de asta.
Ce-ar fi să vă ofer un desert gratuit?
După atâtea reclamații, vorbești de desert!
N-am mâncat felul principal și-mi dai desert.
Vă aduc un meniu, să vă uitați. Revin imediat!
- Vă iau comanda personal. - Nu asta zic.
Mă scoate din minți.
İpek, nu mă mai chema. De asta nu vin.
În niciun caz nu te mai invit.
Numai tu ești de vină. Nu era așa până să te măriți cu el.
Eu sunt de vină? Nu mă provoca!
Să nu te provoc? Crezi că n-am văzut?
- Ce legătură are? - Ești grozavă!
İpek, să nu ne certăm.
E umilitor.
Nu te mai apropii de masa aia.
Stai departe.
Trimite-o pe Pelin.
- Nu te mai duci acolo. - Da, dle.
Kazim…
Vino înapoi.
Ai fost grozav astă-seară.
Mulțumesc.
Ține-o tot așa!
- Mulțumesc, dle. - Du comenzile alea.
E gata masa 11!
Berno, ce-ai făcut? Te-ai tăiat?
- Nu, e de la unghie. - Șterge-te cu ăsta.
- Unghia? - Dacă a căzut în mâncare?
Calmează-te! Îl anunț pe chef.
Nu, te rog!
O să se apuce de mâncat! Ești nebună? Berno…
Mănâncă deja, chef!
Cihan, apucă-te de felurile principale pentru masa 13. Au intoleranță la gluten.
- Ai mare grijă. - Da, chef.
- Du-te, Berno! Mâna ta… - Trec prin spate!
- Sunt în spate! - Cât mai durează rața, Çekdar?
Rața sfârâie, chef. E gata când dorești.
TRUSĂ DE PRIM AJUTOR
- Pun. - Poftim!
Iau eu.
- Cihan, vino aici! - Bine.
Rața e fierbinte, chef.
Sunt în spate! Arde!
Haide!
Berno, stai cam mult acolo. Ce faci? Grăbește-te!
Gata cu sosul, chef?
- Nu. - Lasă-mă pe mine!
- Bine. - Cihan, e loc pe aragaz?
- Da. - Care, ăla mare?
- Al patrulea. - Pregătește-l!
- Se încinge. - Mai repede, Berno!
- Imediat, chef. - Trec prin spate!
În spate.
Bine.
- Da. - Sunt în spate. Proteine!
Repede!
- Amestecă sosul. - Bine.
Servesc astea.
Da, da! Sunt gata. Cum arăt?
Extraordinar. Du-te, exact așa!
- Berno, te cheamă la masa 11. - În spate!
- Cum? - Te cheamă la masa 11.
- Prin spate, Berno. - La 11.
Pe legea mea!
- Unde e amica ta? - Afară, vorbește la telefon.
Foarte bună! Bravo, e foarte bună!
Dar sosul…
Am dat rasol.
- Rasol? - Da.
Așa spun și tinerii de la emisiunea mea.
Nu e rău, ești pe-aproape.
Era bine să-mi fi zis că vine și amica ta.
- De ce? - M-aș fi pregătit.
Nu suntem străini.
Ce urmărești?
Vii aici cu un critic culinar. Ce plan ai?
Să te susțin.
Cauți nod în papură la mâncare în fața ei, Renzo.
Lasă dramatismul, Sina! Așa e când ai un restaurant.
- Soția ta știe cu cine ai venit aici? - Sina!
Care-i faza?
Spune-mi!
Te întreb același lucru.
Nu-mi răspunzi la telefon de două luni. Niciun mesaj.
Să-ți zic ce s-a întâmplat?
Mi-ai luat 200.000 $ și ai dispărut.
Mă scuzați, domnule Renzo.
Scuze că vă deranjez, dar mă uit la toate emisiunile.
- O poză? - Da, vă rog!
Te superi?
Vă rog.
- Ar fi grozav. - Pot sta acolo.
- Vino! - Da.
- Mulțumim. - Gestul!
Exact.
E perfect.
Mulțumim tare mult!
- Cu drag! - O seară frumoasă!
Îmi aduci un vin alb?
Omule, el e chef. Puțin respect!
- Nu te uiți? - Scuze!
- Caută un chelner. - Iau ei comanda.
Sina…
Mai am doar vreo două luni la emisiunea TV.
- Îți dau banii pe măsură ce-i câștig. - Fără rate!
- Vreau suma întreagă. - N-am atâția.
- Te-am ajutat. Nu mă face să regret! - Ți-aș da dacă aș avea. I-am investit.
Ce s-a întâmplat? Nu produci. Trebuia să scoți o avere, dar n-ai minte.
E bine și așa. Dar ai nevoie de un asociat isteț.
- Am asociați. - Da, dar sunt proști, Sina.
- Că ai tăi sunt grozavi! Nu mă provoca! - Nu am un chef ca tine.
Nu știu, Renzo. Nu te pot ajuta.
Scrie o carte de bucate, fă o reclamă la o supă, ceva!
Ar putea fi ca pe vremuri. Tu gătești și eu prezint localul.
- Ar fi plin ochi zilnic. - Nu pot.
Cum adică? Pentru ce ți-am dat 200.000 $?
Ca să-ți găsești partenerul dorit. Tu iei 70%, eu iau 30%.
Interviuri televizate, rețele de socializare…
Ce recenzii ai avea! Nu doar de la Nükhet, de la toți.
Renzo, n-am timp de așa ceva.
- Nu sunt în măsură să decid… - Sina!
Să discut mai întâi cu Melis. Am multe pe cap.
- Așa ceva durează. - Scuze, sper că n-am stat prea mult.
- Nu. - Vă rog, să nu se răcească!
- Bine! - Mănâncă!
- E extraordinar! - Da, arată extraordinar.
- E gătit la perfecție. - Poftă bună!
De unde luați rațele?
- De la o fermă din Bursa. - Asta e cea mai bună parte.
Incredibil! Complimentele mele!
Dar sunt curioasă într-o privință.
Cum îți păstrezi sănătatea mintală cu un asemenea stres?
Să-ți explic, Nükhet…
Nu-i ușor să ții un restaurant, dar, dacă ai încredere în tine
și ai o echipă bună, echipa se descurcă și cu un chef mediocru.
Da, dar e valabil și invers.
- Dumneata ai făcut sosul? - Nu, am întrebat. L-a făcut sous-cheful.
- Felicitări, e excelent! - Să aveți poftă!
Ți-am zis că am venit azi aici pentru plăcerea mea.
Chiar ar fi bine să fac asta mai des.
- Renzo? - Ar fi.
Fiindcă, după o vreme,
îți amintești doar senzația mâncării, nu și gustul ei.
De pildă, paste cu fasole în suc de roșii după-amiază.
Sau sendvișul cu chiftele semiarse după orele de curs.
- Nu te știam romantică. - Renzo…
Scuze, trebuie să răspund.
- Te rog. - Nu vă grăbiți.
Da, draga mea?
Adineauri am vorbit, nu?
Bine, draga mea, dormi. Mă întorc mai târziu.
Noapte bună și ție!
Copilul?
Era mama.
- Are demență. - Nu știam.
S-a agravat în ultima vreme.
Sper să se facă bine.
Mersi, dar e incurabilă.
Încerc să stau cât mai mult cu ea.
Așa nu mă mai simt vinovată mereu.
Vă înțeleg.
Mă scuzați că vă spun, dar nu pricep de ce ați fi vinovată.
Până la urmă e o boală. Nu cred că puteți face ceva.
Să-ți spun ceva, chef Sina?
După un timp, îți dai seama că te gândești doar la tine.
- Așa trebuie! - Nu, dragul meu.
Nu ești obligat. Ai de ales. Așa alegem.
Dacă ai norocul să ajungi pe la 50 de ani,
înțelegi într-o zi cât de trecător e totul.
Când îți dai seama cât le lipsești,
de câte ori au vrut să-ți spună, dar nu au îndrăznit ca să nu te supere…
Nu te poți pregăti pentru așa ceva.
Mi-am prăjit neuronii. Mi-au murit milioane.
Ai dreptate.
Ce-ați zice să bem pentru neuroni morți și familiile noastre?
Scuzați-mă, vă rog.
Trebuie să dau urgent un telefon. Mă întorc imediat.
Noroc!
- La ce masă? - La aia.
Nu știau?
N-aș fi comandat dacă mi-ați fi spus că are vin.
Conține vin alb.
- Bună, mamă! A intrat tata în operație? - În curând.
Pot vorbi cu el?
Numai puțin. Fuat, dragule…
- E Sina. - Am mâncat rizoto.
N-am băut alcool în viața mea. Ce spui, dobitocule?
- Încerc să ajut… - Atunci nu mai pune alcool în rizoto!
Tată, cică te operează în curând. Ești bine? Ești optimist?
Sunt la local, n-am putut ajunge.
Cred că ți-a spus mama, știi.
Cum să fiu, fiule? Nu mi-e bine. Cred că ești la muncă.
Da, sunt la local. Am vrut să vin, dar e foarte aglomerat…
Nu mă pot concentra aici când mă gândesc la tine.
Dar te ții tare, da? Fără probleme.
- Sina, vino repede! - Vin imediat.
- Repede! - Tre' să închid.
E o problemă la bucătărie. Te sun mai târziu.
- Nu mi-ați spus… - La revedere!
- Ce-i? - Repede! E o altercație.
- Ce altercație? - Repede!
- Ce altercație? - Sunt ofticați.
De ce?
- Domnilor… - Nu așa a fost?
De ce ați pus alcool în rizoto?
Aveți dreptate, dar ne-a scăpat… A fost o greșeală.
Greșeala se plătește, frățioare! O să vedeți după ce vă închid.
- Și parașuta aia și-a căutat-o. - Scuze, e vreo problemă?
- Nu ridica mâna… - Calmați-vă! Se întâmplă la orice local.
- Nu zău! - Tu cine ești?
- Ömer, unchiul nu răspunde. - Sună el.
Ce cauți aici?
- De ce v-ați strâns toți aici? - Cine ești?
- Nu asta e problema. - Nu ridica mâinile!
Nu asta e problema. Chef Sina regretă și va remedia.
- Așa e. - Îi învățăm minte!
Băieți, sunt bucătar-șef aici. Chef, cum zice el. Sunt gata să vă ajut.
- Îmi spuneți care e problema? - Nu știi care e?
- Chiar nu știu. - Nu ești bucătarul-șef?
Întreabă-i pe angajații tăi și află!
- Așa e. - Îți zic eu.
Mi-a scăpat, nu știam.
- Acum am aflat. - E o mică neînțelegere.
- O rezolvăm. - Știi ce-ți fac? Te tai în bucăți!
- Alo! - Te taie! Pricepi?
- Ce naiba? - Calmați-vă, dle!
Vă rog să vă calmați. Nu e cazul, vă rog. Spuneți-mi totul și rezolv!
- Bine. - Promit.
Doi ospătari au fost obraznici cu noi. Nu permitem așa ceva.
Cheamă-i aici și dă-i afară!
- Așa e, nu te uita la ei! - Vă rog, ascult.
Concediază-i în fața noastră!
- Atunci te cred. - Hai!
- Lucrez cu ei de mult. - Ai fost tratat incorect.
Eram de față, are dreptate.
Nu am o problemă. Sunt gata să ajut, dar…
- Ascultă-mă! Îți mai dau o șansă. - Da.
- Mă numesc Ömer Topçu. - Da.
- O să înveți să respecți oamenii. - Da.
- Dacă nu, o să înveți pe pielea ta! - Nu e nevoie.
- Taci odată! - Noroc că a venit ăsta.
- Te lăsam fără păr. - Fatih, hai!
O rezolvăm. Urcați în mașină!
- O să vă caute dl Cengiz. - Calmați-vă!
Mai vedem noi!
Vă mai așteptăm! Vă așteptăm cu mare drag!
Cine sunt ăștia?
Ce s-a întâmplat?
- E a doua oară în seara asta. - Habar n-aveam.
- E a doua oară. Rezolvă! - Ce s-a întâmplat?
„De ce mi se întâmplă toate astea? Ce s-a întâmplat?” Nu contează.
- Ăia au relații. - Au zis că s-au certat.
Deși au relații, a existat o ceartă. Poate că ai mei au dreptate.
- Zi-i asta inspectorului! - Ce inspector? Nu e grav.
- Vorbesc cu Melis, ea știe. - Dă-i afară!
- Rezolvă ai mei. - Clasicul client nemulțumit.
- Am mai discutat. - Nu e cazul.
- Mă ocup. - Știi ce să faci.
- Ajunge! Ce seară! - Ia vino!
- Trebuie să lucrez! - Uită-te la mine!
Localul ăsta are numele tău și banii mei. N-ar fi bine să-mi vezi cealaltă față.
Mama dracului!
Nu-i nimic, vezi-ți de ale tale!
Mama dracului!
- Credeam că o să dea în mine. - Încetează!
- În spate, toată lumea! - Chef…
Veniți toți în spate. Haideți!
Çekdar, vino în spate!
Uite-i cum pleacă!
Berno, ce s-a întâmplat?
La treabă!
- Ce e? - La treabă!
- Veniți toți în spate. - Chef?
La treabă!
Ce s-a întâmplat, Berno?
- M-au chemat la masă… - Nu tu. Ce s-a întâmplat? Spune!
Chef, m-au chemat la masă. Unul a zis că i-a plăcut rizoto.
A întrebat ce conținea și i-am zis, orez, unt și vin alb.
- Și au început să urle la mine. - De ce au urlat?
Nu beau alcool.
S-au supărat când au aflat că rizoto avea vin.
Așa e, chef Melis? S-au supărat că rizoto conținea vin?
Nu a fost așa. Îți zic eu.
S-au supărat când ai zis că n-au ce căuta aici
dacă nu știu nimic de rizoto.
- Bine zis! - Cum să zici așa ceva?
- Nu mai țipați. - De unde era să știu asta?
Au precizat că nu vor alcool în mâncare?
- Au zis că nu le place alcoolul. - De unde era să știm?
- Trebuia să fie în sistem. - Băgați asta în sistem!
- Nu pot ține minte. - Cum să știm?
Rizoto e nou în meniu, nu știau.
Vrei toate alea, alcool, gluten…
Întreabă-ți oamenii, să răspundă!
Întrebați ce alergii au!
- Nici eu nu știam! - Întrebi și bagi în sistem!
- Dacă nu… - Stai așa!
Zi-i lu' tac-tu să te trimită undeva, oriunde, dar du-te și nu te mai întoarce!
Nu tu ești problema. Tu ești problema, chef Sina!
Tu ai fost problema, de la început!
- Nu face asta! - Numai puțin! Lăsați-mă!
Nu ne dai lista pregătirilor. Uiți să comanzi.
- Întârzii mereu. - Çekdar, nu!
O clipă, chef Melis! Știu că n-ai inima să-i spui.
Mie nu-mi pasă.
Și știi ce mă doare cel mai tare? Că ne-ai belit.
- Gata! - Nu vorbi urât.
Ia mâna!
- Ne-ai belit! - Lăsați-l să spună.
- O să spun. - Ascult.
Urma să fim vestiți în toată lumea, să ajungem ca Noma.
Că o să fim noul Noma.
Sub conducerea ta, n-am vinde nici hotdogi la benzinărie!
Suntem vai de steaua noastră și tu te droghezi.
Ești unul dintre chefii drogați…
- Nu, chef! - Încetați!
- Nenorocitule! - Te omor, derbedeule!
Ce mama dracului faci?
- Lăsați-mă! - E în regulă, gata!
- Ați văzut ce-a făcut? - Bine.
Eu am plecat.
Çekdar, termină!
Morții mă-tii!
- Hai, să te văd! - Ce faci?
- Fir-ar mă-ta a dracu'! - Ce faci! Încetează!
Țineți-l!
Faci pe nebunul? Hai încoace!
- Taci odată! - Hai încoace!
Vezi ce figuri face? Vezi?
Îmi pare rău.
- Am greșit, îmi pare rău. - Ce se întâmplă?
Îmi asum răspunderea. I-am spus lui Berno, bine?
S-a rezolvat, am vorbit cu ea. Eu am uitat.
- Da? Asta zic, e în regulă. - Bine.
Çekdar a fost toată ziua cu capsa pusă.
- Eu nu i-am făcut nimic. - Poți să taci?
- Te rog să taci, Sina. - Bine, tac.
Chiar e mare și tare unchiul ăla?
Au amenințat că ne închid. Sunt în stare? Ce putem face?
Nu știu. Lucrurile au luat-o razna.
Poate că nu se întâmpla asta
dacă mă ajutai în loc să te cerți cu Cengiz.
Uite ce porcărie a ieșit!
Poftim?
- Chiar îmi spui așa ceva? - Melis…
- Da, chiar îți spun. - Îmi spui așa ceva?
Dacă te ajutam?
Uită-te la mine! Dacă te ajutam, zici?
Chef Sina!
- S-a rezolvat? - Ce să se rezolve?
Ce ai zis că rezolvi? Spune-mi! Ce să rezolve?
- S-a rezolvat? - Sina, despre ce vorbește?
- Ieși! - Ce s-a întâmplat?
Te omor dacă dai!
- Să te sparg, Sina! - Sina!
Sina, controlează-te!
- Ai înnebunit? Ce faci? - Nu țipa ca nebuna!
Mi-a propus să ne asociem!
- Ajunge! Ce naiba, ați luat-o razna toți? - Vrea să te concediez!
- Cum adică? - Vrea să-mi fie asociat.
Vrea să dispari, să te dau afară! Nu știai asta! Poftim!
Îți spun acum. N-ai știut.
Ascultă-mă! Nu mai vreau probleme. Totul va fi bine. Am fost cam… Bine?
N-am fost bun de nimic. Vom trece peste asta, bine?
- S-a rezolvat. - Sina…
Sina, eu plec.
Plec.
- Mă duc. - Unde naiba te duci?
Nu.
Unde te duci?
- Nu mai pot. - Alo! Nu face asta!
Gata cu problemele, da? Tu ești șefa din acest moment.
- Problema e uriașă. - Tu faci listele.
- Tu dai comenzile. - Nu îți mai suport…
Promit să ajut.
- Ascultă-mă o clipă! Nu înțelegi! - Îmi pare rău.
Ne lovim de probleme, e haos peste tot,
te droghezi și te amăgești că atmosfera e alta,
dar pentru noi nu se schimbă nimic!
Am vorbit și dincolo. Spui același lucru.
Da, am vorbit!
Chiar mă obligi să-ți spun? Cât mai pot rezista așa?
- Cât să suport? - Știi cât de greu e…
- La mine nu te gândești? - Știi cât am încercat azi…
- Normal că mă gândesc! - Nu te gândești!
- Iartă-mă! Jur că nu pot fără tine! - Ascultă-mă!
Scuzele tale n-au nicio legătură. E altceva.
Sincer, cred că n-o să te aduni niciodată cât sunt eu aici.
Ar fi mai bine pentru amândoi, înțelegi?
Te rog, lasă-mă să plec.
- Nu mă descurc fără tine. - Fir-ar…
- Îți promit că e spre binele nostru. - Bine.
- Te iubesc! - Și eu. Gata cu problemele!
Gata cu problemele! Le rezolvăm, da? O să discutăm despre toate astea.
Du-te și ajută-i!
- Haide! Seara nu s-a încheiat. - Du-te!
- Tu nu vii? - Du-te tu. Am nevoie de aer.
Hai, du-te!
Da.
- Haideți, intrați! - Da, chef.
Liftul coboară.
Subsol, nivelul nouă.
RESTAURANTE EXCLUSIVISTE DIN LUME, 2024
- Mamă? - Ești bine?
- A intrat tata în operație? - Acum.
E totul bine? Mi-a transmis ceva?
Ai zis că-l suni înainte să intre în operație.
Știu, a fost o seară aglomerată. N-am putut. Altceva a mai zis?
Tatăl tău…
Știi că se trezea în fiecare noapte să vadă dacă ești învelit?
Te iubea mai mult decât mine.
Știu.
Ești în regulă, fiule?
Mamă…
Am greșit enorm azi.
- Nimic n-a fost bine. - Băiete…
Am vrut să vin la voi, dar nu am mai putut.
A fost mare balamuc aici.
Te iubesc mult de tot!
Și eu te iubesc, dragul meu băiat! Te rog, nu fi trist!
N-am nimic. Eram supărat că n-am putut veni.
Mă gândesc tot timpul la voi.
- Ajung mâine acolo, bine? - Nu, Sina.
Nu te deranja, nu-i nevoie. Îmi pare rău pentru tine…
Îmi pare rău, oameni buni.
Nici nu știți ce rău îmi pare!
Bine.
În regulă!
Liftul urcă.
Subsol, nivelul doi.
Chef…
Să nu mai faci asta niciodată!
- Iubito, te măriți cu mine? - Pe vecie!
Da!
Bazat pe filmul Punctul de fierbere, de James Cummings și Philip Barantini
Subtitrarea: Adrian Oprea