Downloaded from YTS.LT
Official YIFY movies site: YTS.LT
RODINA MCMULENOVA
Páni, to je teda něco.
No nevypadá ten pták úžasně?
Super.
Co si myslíme o příteli od Patty?
Nevěděla jsem, že přijde.
Jo, já taky ne. A aby bylo jasno,
nejsem z toho zrovna nadšenej.
Jednu věc nechápu.
Co s tím klukem moje dcera dělá?
Proč něco takovýho říkáš?
Vypadá jako milý mladý muž.
Protože mu z nějakýho důvodu nevěřím,
vidím mu to na očích.
Na očích?
Je až moc ulízanej. Víte, až moc spořádanej.
To se mi nelíbí.
- Máte problém, že je spořádanej? - Jo.
A není to zrovna hezoun, ne?
Tak mě napadlo.
Koho ti připomíná? Tohohle chlapa.
Moc vtipný.
Takže je to milej, hodnej a spořádanej kluk.
Nejspíš taky chodí v neděli do kostela.
Další minus.
To se vám pohanům určitě nelíbí.
Když je řeč o kostele, kde je Leslie?
Přijde i s dětmi? Co se děje?
No, jo. Ne. Ano.
Kluci jsou se svými drahými polovičkami
a Leslie a já...
No, rozhodla se, že bude ve Fairfieldu.
- Fairfield měla vždycky ráda. - Pivo. Nese se pivo.
Ve Fairfieldu se jí vždycky líbilo. Tommy, jdeš právě včas!
- Ahoj, Tommy. - Ahoj.
Musíš ochutnat naše nový pivo.
Jasně, není problém.
Hej, tati, věděls,
že Patty si na večeři přivede toho rádoby šlechtice?
Jo. Zrovna jsme to řešili.
Nejsme nadšení.
Vy jste strašní.
Můžeme mu dát aspoň šanci?
Je přede Díkůvzdání.
Ahoj, jsme tu.
My o vlku.
Patty, jsme v kuchyni.
- Ahoj. - Ahoj!
- Šťastné Díkůvzdání. - Dobrý den.
- Páni! - Promiňte, že jdeme trochu pozdě.
Snažili jsme se upéct pekanový koláč.
Tohle je třetí pokus.
Do třetice všeho dobrého. Skvělé.
- Ahoj. - Dobrý den.
Zdravím. Jak se vede, TJi?
Šťastné díkůvzdání. Dáš si pivo?
Tati, prosím tě. Už jsme o tom mluvili.
Jmenuje se Terrence Joseph,
tak mu tak říkej, jo?
Já vím, ale Terrence Joseph je hrozně dlouhý.
Nikdy jsi neměl žádnou přezdívku?
Terrenci Josephe.
Mého bratra neřeš.
Všichni v tomhle domě ti budou
rádi říkat celým jménem.
No, díky.
A jo, pivo bych si dal.
Tady máš, fešáku.
Půllitr McMullenovic moku.
A můžu jen říct,
hustej svetr, TJi.
Rád tě vidím, kámo.
Díky.
A... A Barry, můžu jen říct...
chtěl bych vám poděkovat, že tu můžu být
a připojit se k vaší rodině tak narychlo.
Nebo... vám mám říkat Finbare?
Máme tu chytráka, co?
Tys mu řekla, ať mi říká Finbar?
Ne, tati, jmenuješ se tak.
Pravda, jmenuju se tak.
Ale na tomhle světě je jen jeden člověk,
kterej mi kdy mohl říkat Finbar,
a to byla má máma.
Barry, já ti říkám Finbar.
Já taky.
Dobře, tak na tomhle světě jsou tři lidi,
kteří mi smí říkat Finbar.
No, ale vítej u nás doma.
Proč si nepověsíte bundy
a za chvíli si dáme večeři, co?
Jo. To zní dobře.
Díky, Barry.
Jo, hned se vrátím.
Vážně?
Finbare.
Dobrá práce.
Terrenci Josephe, vítej.
Než se do toho krásného jídla pustíme,
ráda bych řekla pár slov.
Ráda bych připila
na to, o čem dnešek opravdu je,
což je vzdávání díků.
Provdala jsem se do McMullenovic klanu
a vždycky jsem byla nesmírně vděčná,
že můžu být součástí téhle rodiny.
Víte, když Jack umřel,
Barry, ty a Patrick
jste... mě vzali pod svá křídla
a vždycky mi dávali pocit, že jsem tu doma.
Thomasi, Patricio, vás dva samozřejmě beru jako vlastní děti
a téhle rodiny si moc vážím. Opravdu.
Takže jsem vděčná, že můžu sedět
dneska s vámi všemi u tohoto stolu.
Šťastné Díkůvzdání.
A když mluvíme o tom, za co jsme vděční...
Chci něco oznámit.
Terrence Joseph a já jsme zasnoubení.
Ježiš.
O čem to mluvíš?
Jste zasnoubení?
Kdy k tomu došlo?
No, už nějakou dobu jsme to probírali,
takže to ani nebylo moc překvapení,
když mě včera večer požádal o ruku.
No, pro mě to rozhodně překvapení je.
A musím přiznat, že mi to trochu láme srdce.
Ne proto, že z vás nemám radost,
ale protože tady TJ neměl tu slušnost,
aby si nejdřív řekl o moje požehnání.
Tati, Terrence Joseph.
- Mluvili jsme o tom. - Tak dobře.
Terrenci Josephe, buď rád, že nejsem tradicionalista.
Jinak bychom teď už byli na dvorku
v boxovacích rukavicích.
Tati, jestli chceš,
zaběhnu nahoru
a ty boxovací rukavice přinesu.
Bohužel si nedělají srandu.
No, já jsem trochu v šoku.
Protože bych čekala,
že to spolu probereme. Možná...
Chtěli jsme vás překvapit.
No, mise splněna.
Můžeš mi připomenout, jak dlouho spolu chodíte?
Od práv.
Už od prvního rande
jsme věděli, že jsme na stejné vlně.
Mluví o životních cílech.
Milnících, kterých chtějí dosáhnout zároveň.
Divný šprťácký věci.
No, nerada vám kazím radost,
ale svatba není zrovna něco,
co uděláte, abyste to odškrtli ze seznamu úkolů.
Když uděláte unáhlené rozhodnutí,
může vás to ovlivnit na zbytek života.
Nehledě na to, že jste na to moc mladí.
Podívejte se na tátu.
Ženil se moc mladej. V obou případech.
Tak ať neskončíte jako já.
Hele, podle mě o věk až tak nejde.
Díky, teto Molly.
Spíš o životní zkušenosti.
To je ta věc, která mě a vašeho strejdu Jacka dohnala.
Hlavně proto, že ani jeden z nás
před svatbou s nikým nespal.
To se nám pěkně vymstilo.
Smím se zeptat jak? Proč?
Najednou se ozval.
No, skvělá otázka, Terrenci Josephe.
Jejich bratr, Jack, mě podváděl.
Odpustila jsem mu, ale nezapomněla jsem mu to.
Nebo možná zapomněla, ale neodpustila.
Tak jako tak, po té jeho aférce
jsem se mu pomstila a taky si s někým začala.
- To ne. - Jo.
Vlastně jich bylo pár. A víte co?
To mi dokázalo, že naše manželství byla chyba!
Nemyslím si, že to musíme znovu řešit, Molly.
A já...
bych nerad, aby neúspěšná manželství ostatních
zkazila začátek tohohle.
Takže jestli dovolíte, rád bych připil
na čerstvě zasnoubený pár.
Ano, prosím, strejdo Pate.
Snad pořádně oslavíme tento den,
který značí začátek vašeho celoživotního závazku.
Celoživotní, lidi. Promyslete to.
Tati, můžeš mu říct, ať sklapne, prosím?
Myslím, že on i tvá teta
mají pádný argumenty.
Když si člověk pustí toho druhého
do srdce, jak jste to očividně udělali vy dva...
pak láska a důvěra
nikdy nesmí být považovány za samozřejmost.
Ale někdy... někdy to tak je.
Jen bych chtěl...
aby...
vaše láska a radost rostly
a neumřely a nehnily...
protože jste nedokázali předvídat katastrofu.
Přeju vám to.
Patty, klidně si dej na chvilku pauzu.
Ne, dobrý.
V pohodě. Já...
Rád bych dokončil přípitek.
Dokončuju přípitek na Patty a Terrence Josepha.
Dnes vzdáváme své díky, že?
Hlavně...
rodině.
Na rodinu.
Co to s tebou je?
Takhle se přestat ovládat?
Nedokážeš pronést přípitek,
aniž by ses ztrapnil.
Hej, Patricku.
Co se děje, chlape? Jsi v pohodě?
Mám otázku, Barry. Když jsi u nás byl na Velikonoce,
všiml sis mezi mnou a Leslie nějakýho napětí?
Ne. Ne víc než obvykle.
Možná bylo jednodušší to ignorovat,
když byli kluci ještě doma.
No, budu k tobě upřímnej.
Co jste se přestěhovali zpátky z Kalifornie,
už není taková jako dřív.
To bylo před 15 lety.
Poprosila mě, abych se odstěhoval.
Když už jsou děti z domu,
chce začít novou kapitolu svýho života.
- Ježiš. - A tahle kapitola
mě očividně nezahrnuje.
To je mi líto.
Tak co to znamená? Musíš se stěhovat?
Vypadá to tak.
Doufal jsem,
že bych možná mohl na chvíli zůstat tady.
Tady? Se mnou?
Mám hroznej pocit,
že nemluvíme jen o jedné noci.
Pár týdnů, maximálně měsíc.
Děláš si prdel? Měsíc?
„Tomu, kdo tě prosí, dej
a od toho, kdo si chce půjčit, se neodvracej.“
- Matouš, 5:42. - Říkám ti rovnou,
že jestli mi tu hodláš citovat pitomou Bibli,
tak tu nezůstaneš už ani minutu,
natož měsíc.
To mě poser.
Odpusť mu, Otče.
Neví, co dělá.
Páni.
Tvá teta Molly manželství líčí
dost negativně, co?
Od ní to zní jako beznadějná snaha
odsouzená k selhání,
která skončí nevěrou a zlomeným srdcem.
No jo, ale to, že strejda Jack
byl pitomec, co ji podvedl,
neznamená, že všichni chlapi jsou lháři a záletníci, ne?
Ale měla dost pádný argument
s tím „s kolika lidmi
jste spali,“ víš?
Protože ani jeden nemáme zrovna moc zkušeností.
Ty ještě míň než já.
A nevadí mi to, protože jsem si vybrala tohle.
Jo, dobře.
Takže ti nevadí, že budeš spát jen se mnou?
Nejsi zvědavá, jaké by to bylo
s někým jiným?
Ne, ale děsíš mě, Terrenci Josephe.
Měl bys to vědět, protože to tak je.
Hádej co? Já se taky bojím, víš?
Jsem vyděšený
a viním z toho tvou tetu.
Ale... Já nevím.
Možná má pravdu.
Možná potřebuješ víc zkušeností,
než budeš připravená se vdát.
Když říkáš „potřebuješ“, mluvíš
konkrétně o mně, nebo jen obrazně?
Obojí?
A říkám to jen proto,
že nechci, abychom dopadli
jako tvoje tety a strejdové.
Podváděli se a rozvedli,
protože jsme se
dost nevyřádili, ne?
Tak co navrhuješ?
No, asi bychom si měli dát pauzu.
Promiň. Myslel jsem, že jsem připravený,
ale nejsem.
Možná bychom oba mohli
zajít na pár rande...
vídat se s pár lidmi a pak uvidíme,
jestli jsme na to připravení, nebo ne.
Já víc zkušeností nepotřebuju.
- Jsem připravená. - Dobře. Tak se nezlob.
Hele, zkusíme jít na měsíc od sebe.
A pokud jsme si souzení, tak to poznáme.
A pokud ne, tak...
si ušetříme hodně bolesti a hořkosti,
které asi prožívají tví příbuzní.
Hele, sama jsi to řekla.
Tvá teta Molly pro tebe byla jako druhá máma.
No, tak ji poslechneme.
Možná ví, o čem mluví.
V lásce nejde dělat věci polovičatě, Terrenci Josephe.
A já odloučení na zkoušku dělat nehodlám.
Patty, no tak. Hele.
Prospěje to nám oběma!
Co to sakra mělo být?
Fakt zrušil naše zásnuby,
aby mohl spát s jinýma?
Jo? Fajn.
To bylo nečekaný.
Fakt hodně nečekaný.
Ale ty budeš silná, Patty.
Nebudeš brečet
venku na ulici.
Jestli hodláš brečet, tak to udělej
někde, kde budeš sama.
Děkuju.
Moment. Molly McMullenová?
- Proboha, Waltere. - Jsi to ty?
To už je doba.
Jak ses měla?
Dobře. Měla jsem se fajn.
- Co ty? - Dobře.
Zrovna jdu domů...
z Díkůvzdání s holkama.
Vlastně s jednou z nich teď telefonuju.
- Momentík. - Ale ne.
Zlato, za chvilku ti zavolám, jo?
Jo, jen jsem potkal kamarádku.
Dobře. Tak za chvilku. Jo.
Ahoj.
- Promiň. - Ale ne.
Jen chtějí vědět,
že jsem došel domů v pořádku.
Kolik je to let,
co jsem vás se Cheryl viděla naposledy? Ježiš.
Jo, asi to ještě nevíš.
Cheryl před pár lety zemřela.
- Sakra, to mě mrzí. - Jo.
Rakovina je svině.
- Jak sama dobře víš. - Jo. Moc dobře.
Takže se asi vracíš
- z Díkůvzdání u Barryho? - Jo.
McMullenovým člověk neuteče.
Tak co teď děláš?
- Pořád učíš? - Ne.
Začal jsem prodávat nemovitosti, když...
Potřeboval jsem začít znovu,
když už holky odešly z domu.
Páni, to je náhoda,
já zrovna hledám realitního makléře,
protože myslím, že je konečně čas
prodat náš starý dům na Long Islandu.
Ten, kde jsme s Jackem bydleli, tak...
No, jestli sis ho ještě nenechala nacenit,
možná bychom se mohli domluvit, jestli to...
To by bylo super. Fakt super.
Dobře. Chceš...
Chceš mi dát své číslo a já...
- Jasně. - Super.
- Tady. - Dobře.
- Tak jo, ráda jsem tě viděla. Jo. - Já tebe taky.
- Dobře, ozvu se. - Tak jo.
Šťastné Díkůvzdání.
Promiňte. Můžu dostat další rundu?
Jasně.
Ahoj.
Budu hádat, zrovna ses přistěhovala z Wisconsinu.
Slyšelas, že Brooklyn je boží,
ale teď bydlíš v hnusným jednopokojáči
se třema spolubydlícíma z Bushwicku
a říkáš si: „Co tu sakra
dělám na Díkůvzdání?“
Ne.
Nerada tě zklamu, ale jsem místní.
- Promiňte. - Fakt?
To se omlouvám.
Připadalas mi spíš jako hipsterka než místní.
- Tak odkud jsi? - Z Carroll Gardens
na Coney Islandu.
Nekecej. Fakt Brooklyňačka?
Už nás moc není.
Taky jsem místňák,
přímo z Windsor Terrace,
jen pár bloků odsud.
Můžu dostat další rundu, prosím?
To je tvůj kluk?
Už ne.
To vysvětluje ty slzy.
Je chytrý dát mu kopačky někde na veřejnosti.
Umíš si představit, jak by na tom byl,
- kdybyste... - Prosím.
...při tom byli sami doma?
Díky. Zrovna včas.
Jsem Tommy, mimochodem.
Karen.
No...
rád jsem tě poznal, Karen.
- Zase to nevyšlo, co? - Noc je mladá.
Prosím, pane McMullene, Tommy.
Šťastné Díkůvzdání.
- Díky, Briane. - Tobě taky, Briane.
Na dlouhý a šťastný život.
Na rychlou a milosrdnou smrt.
Na pěknou a upřímnou holku.
Na studený pivo a pak ještě jedno.
Tvá babička
by na tebe byla hrdá.
Bůh jí žehnej.
Víš, tati, přemýšlel jsem.
Když jsem teď na víkend zpátky,
uvědomil jsem si, jak moc mi Brooklyn chybí.
Už teď se mi nelíbí, kam tím míříš.
Myslel jsem si, že mě strojírenství bude bavit,
ale neuspokojuje mě to kreativně.
Myslím, že konečně půjdu za svým snem.
Tak moment. Než řekneš ještě něco,
tys dal proboha výpověď?
Protože už nemám, co bych ti půjčil.
Tati, chci být herec.
Herec?
Co sakra víš o hraní?
Měl jsi někdy herecký lekce?
Na to, abych byl herec, titul nepotřebuju.
Buď to v sobě máš, nebo ne.
A jak jsi řekl se psaním:
„Talent člověka nenaučíš.“
A kdo ti řekl,
že máš nějakej talent?
Copak jsi nám vždycky neříkal,
že máme najít to, co milujeme,
a pak nám to nikdy nebude připadat jako práce?
Jo, ale to jsem byl mladej idealista.
To pravidlo jsem mezitím upravil, jasný?
Teď je to: „Najdi to, co miluješ,
a je celkem jistý,
že zažiješ ohromný zklamání
a nejspíš při honbě za sny zkrachuješ.
Ale pořád je to lepší než normální práce.“
Takže co? Jak si budeš vydělávat
na živobytí, zatímco se budeš hnát za svým snem?
No, říkal jsem si, že bych mohl dělat se strejdou.
V pivovaru. Jo.
Pomůžu mu s marketingem,
sociálníma sítěma, takový věci a pak...
Taky jsem si říkal, víš,
abych něco ušetřil, možná by byl dobrej nápad
se přestěhovat zpátky domů.
Domů?
K mámě do Miami
do jejího krásnýho velkýho domu s obřím bazénem,
- to je super nápad. - Ne, tati.
Myslím tady do Brooklynu, k tobě.
Zpátky do Brooklynu, ke mně?
Dej vědět, jestli tě rozptyluju.
Myslel jsem, že vedeme vážnej rozhovor
o tom, že se stěhuješ domů.
Hele, co na to mám říct?
Je Díkůvzdání. Jak můžu odmítnout svýho syna?
Je den darů.
A zrovna jsem řekl Patovi,
že se může nastěhovat, takže...
Vítej doma, synku.
Fakt?
Díky, táto.
Svatba je zrušená!
Protože teta Molly Terrence Josepha přesvědčila,
že potřebujeme víc zkušeností,
než se vezmeme.
Ježiš, to mě mrzí.
Ale nemůžu říct, že mi to úplně láme srdce,
protože stejně jako Molly jsem měl určitý obavy.
No, mně to srdce zlomilo,
takže bych ocenila trochu soucitu
spíš než sarkastický poznámky.
Patty, dlužím ti omluvu.
Ten můj výlev asi zrovna nepomohl.
Jo, bylo docela děsivý,
když se dospělej chlap takhle rozbečel u večeře.
To by vyděsilo i mě.
Ale Patricio, mám otázku.
Vzhledem k těm kufrům předpokládám,
že se stejně jako tvůj bratr nehodláš
přestěhovat zpátky k mámě na Floridu, co?
Jak to myslíš, „jako můj bratr“?
Dal jsem výpověď, takže budu chvíli bydlet u táty.
Zrovna když jsem si říkala,
že horší už to být nemůže.
Hele, vím, že to teď
asi nechceš slyšet,
ale myslím, že je to tak lepší.
Proč to říkáš?
Protože je jedinej, se kterým...
jsi měla vztah.
Tak si myslím, že by to byla škoda.
Jak to sakra víš?
TJ to možná zmínil, když se jednou trochu nalil.
Doufám, žes mu dal po hubě
za to, že tak mluví o tvé sestře.
Na tom není nic špatného, Patty.
Jako katolík tě chválím.
A jako bratr tě lituju.
A já chci vědět, proč si myslíte,
že je tohle vhodný řešit přede mnou.
Udělejte mi laskavost.
Tommy, po zbytek dne
od tebe už nechci nic slyšet.
Hele, je mi fuk, co si myslíš.
Věřím v sílu lásky
a v manželství.
A na rozdíl od tebe, tety Molly a táty...
Promiň.
Nemám problém být věrná.
Dobře řečeno, Patty.
Pán se usmívá na ty, co se takhle obětují,
a mračí na ty, co ne.
Proč mě do toho taháte?
Já podvedl jen svou první ženu.
A kdybych ji nepodvedl, nepoznal bych vaši mámu.
A kdybych ji nepoznal,
neměl bych dvě krásný děti.
Takže v tomhle případě
bylo podvádění možná dobrý.
Tohle je podle tebe výchova?
Zvrácená logika, ale myslím, že ten argument obstál.
Tak zpátky k tématu.
Můžu tu zůstat?
Hele.
Když jsme se s vaší mámou rozvedli,
koupil jsem tenhle dům v naději,
že tu pro nás dokážu vytvořit druhej domov.
A soudě podle dneška se to povedlo.
Jsem zmatená. To je souhlas?
Samozřejmě.
Ale mám nějaký pravidla, jasný?
Nebudu vám vařit, nebudu po vás uklízet
a rozhodně vám nebudu prát.
Jestli tyhle kraviny chcete,
poproste Patricka,
taky se dneska s prosíkem nastěhoval.
Rád to udělám.
Díky.
To je teda něco.
Moji dva potomci jsou zpátky u táty.
Lidi, buďte tak hodní a pozvedněte misky.
Na Perfektní Patty a Tornádo Tommyho.
Vítejte doma, děti.
Hej, máš chvilku?
Dej si pozor, co teď řekneš.
Za co mě máš?
Možná jsem poděs, třídní klaun
a školní šašek,
ale v takovéhle chvíli bych nevtipkoval.
- Tak co chceš? - Jen ti chci říct,
že je mi to líto!
Vím, jak jsi ho milovala.
To je vše?
Žádný vtípky, zlý komentáře nebo debilní připomínky?
Ne, když je třeba, dokážu být vážnej.
Ale chtěl jsem se na něco zeptat.
No, to bude dobrý.
O nic moc nejde, ale...
Hele, jestli spolu máme bydlet,
neměli bychom se pokusit
spolu líp vycházet?
Jo.
Tak jsem doufal, že bys
mě mohla tolik nesoudit.
Jo.
Nesoudím tě.
Jen mám obavy, že ta tvoje impulzivita
a zbrklý rozhodnutí
tě dovedou jenom ke zklamání,
zahořklosti, neštěstí
a nakonec i selhání.
No, za pokus to stálo.
Ale víš, co jsem si uvědomil?
Ty mě neodsuzuješ, že?
Ty žárlíš.
Žárlím na tebe?
Tomu sám nevěříš.
Jo, chápu to. Je se mnou sranda, ale s tebou ne.
Jsem středobodem každé párty
a ty jsi ta divná holka v rohu,
se kterou nikdo nechce mluvit.
Taky bych žárlil.
Nenapadlo tě, že je to možná tím,
že moje sebeúcta není propojená s potřebou neustálé pozornosti?
Když už, tak spíš ty žárlíš na mě
kvůli svým nejistotám.
Vždycky jsi mi záviděl.
Co bych ti tak asi mohl závidět?
Já nevím.
Mou píli, stálost, můj milující vztah.
Víš, co zrovna teď cítím?
Zklamání. Zahořklost. Neštěstí.
A co bylo to poslední?
No jo. Selhání.
Vypadni!
Nemůžu uvěřit, jako moc jsi mi chyběla.
Zní to, že to začíná dobře.
Jo, zvuky sourozenecké rivality.
Zahřeje to u srdce, co?
Hej!
Ahoj.
Vzpomínáš si na mě?
- Ne, nemyslím si... - Ale jo.
Potkali jsme se o Díkůvzdání ve Farrell's.
Nějakýho chudáka jsi tam nechala brečet do piva.
No jo.
- Pan Místňák. - Přesně.
Jo, zrovna jsem si dával pizzu,
když jsem tě viděl jít kolem.
Řekl jsem si, že bych měl pozdravit a zeptat se, jak se máš.
Tak jak se máš?
Momentálně jsem celkem otrávená.
Cože? Kvůli mně?
Promiň. Nechci tě otravovat.
Jen jsem chtěl pozdravit.
Když teď mám... tak nic.
Ne, promiň. Vlastně nejde o tebe.
Já jen... Měla jsem jít s kamarády na oběd,
ale zrovna mi napsali, že je tam můj ex.
Takže tě naštval ten uplakánek a ne já.
To rád slyším.
Hej, mám nápad. Teď mě to napadlo.
Co se na kámoše vykašlat?
Můžeš jít na oběd se mnou.
Proč ne?
Hele, když tam půjdeš, tak to akorát skončí
trapným shledání s tím borcem
a pak si budeš říkat:
„Proč jsem raději nešla na oběd s Tommym Macem?
Co když to byla moje jediná šance
na něco výjimečnýho,
a já si ji nechala utéct?“
Mohlo by tě to trápit do konce života.
Takže tím chceš říct,
že to „něco výjimečnýho, co by mi mohlo utéct“
jsi ty?
Ne!
My!
Tak co říkáš?
Je to jen oběd.
Dáme si pivo a burger. Možná se zasmějeme.
Burger?
Pizza ti nestačí?
Jaká?
Parádní trefa.
Víš co...
- Vlastně proč ne. - Jo?
Tak pojď.
Dobře.
Jak dlouho jste spolu chodili?
Skoro čtyři měsíce.
Zatím můj nejdelší vztah.
Ale připadalo ti to mnohem delší, co?
Jo, jako doživotí.
Takže...
bylas do něj zamilovaná?
Bože, ne!
- Co? - Co?
Ne.
Já jsem nikdy zamilovaná nebyla.
Nikdy mě nikdo tak nedostal.
To mi povídej.
Jo. Taky jsem ještě nezažil ten jedinečnej pocit,
o kterým lidi mluví.
Takový to: „Nemůžu na ni přestat myslet.“
„To je holka mých snů.“ „Láska na první pohled.“
Kecy! Nikdy se mi to nestalo.
Víš, kamarádky vykládají,
- jak se s někým líbají. - Jo.
Jen se líbali, ale mají z toho husí kůži
a mravenčení a motýly v břiše
a okamžitě ví, že je to ten pravej.
A já si říkám: „Motýly? Děláte si prdel?“
„Husí kůže? Nemelte sračky.“
Nevím. Možná to prostě neumím. Promiň.
Ne. Neomlouvej se.
Na chladnokrevný lidi.
Nechť nikdy nepropadneme bludu pravé lásky.
A neříkáme nic o motýlech.
Srát na motýly.
Co to...
Bože, ne!
Proboha.
Tati!
To si děláš srandu.
Tati!
Je všechno v pořádku?
Ježiš! Co se tu děje?
- Co se stalo? - To ten kohoutek.
Celý odpoledne kape
a pořád mě budí.
Chtěla jsem to opravit a začalo mi to stříkat do obličeje!
Prostě nejde zastavit.
Víš, co mi dělá větší starosti
než ten kohoutek?
Fakt, že jsi uprostřed odpoledne
ještě v posteli.
Tobě se dneska nechtělo do práce?
Ne, řekla jsem, že jsem nemocná.
Já... Nejsem připravená čelit světu.
A to je tím,
že pořád smutníš nad Terrencem Josephem?
Jo. Očividně.
Jo, ale už jsou to skoro dva týdny.
Ty ho ještě pořád řešíš?
Dobře. Ty mi nepomůžeš.
- Jdu si lehnout. - Pats.
Hele, mrzí mě to. Jde o to,
že máš na víc než na toho kluka, jasný?
Tak zaprvé
není nijak extra pohlednej, ne?
Má dost nedůvěryhodný oči.
Zadruhé měl tu drzost říkat mi Finbare.
A zatřetí, a to je nejdůležitější,
je to Ir, co předstírá, že je protestant.
No tak.
Díky, žes mě doprovodil.
- Jo. - Nebylo to nutný,
ale vážně si toho cením.
Ne, udělal jsem to rád.
A i když nevěřím na lásku,
věřím na galantnost.
Hele, chci být naprosto upřímnej
a říct ti,
že jsem se dneska skvěle bavil.
Jo. Já taky.
- Moc příjemný překvapení. - Dobře.
A taky bych navíc rád dodal...
Opakuješ se, ale pokračuj.
Že jsem rád, že sis nenechala utéct
tuhle výjimečnou zkušenost,
kterou spolu začínáme prožívat.
Výjimečnou? Ne.
Tak daleko jsme se ještě nedostali.
A...
dneska ani nedostaneme.
Jo, škoda, ale můžeš mi napsat.
O víkendu mám čas.
- Jo? - Jo.
Dobře.
- Dobře. - Těším se.
- Jo? - Jo.
Blíží se... výjimečnost.
Dobře.
Co to sakra je?
To, co cítíš, nejsou posraní motýli.
Jenom máš hlad. Musíš se najíst.
Moment.
Už jsi měl pizzu a burger.
Sakra!
- Sakra! - Kurva.
Ne.
Takový nejsi.
Nedělej si s tím hlavu.
Ahoj. Kdo si dá donut?
Promiň, tati. Strejda Pat už vaří snídani.
No nejsi ty ale spokojená hospodyňka.
Nevím, jestli to víte,
ale dneska slavíme
dva týdny a dva dny,
co se sem váš strejda nastěhoval. No není to paráda?
Víš, jestli jsem na obtíž,
stačí říct a já rád půjdu,
- kámo. - Ale ne.
Strejda Pat nikam nepůjde.
Udělal nám palačinky. To tys nikdy neudělal.
Jo, protože mám donuty. Jsem tu přes donuty.
Dělám to, co jste byli malí.
A můžu vám zaručit,
že moje donuty jsou lepší než ty pitomý palačinky.
To nevím, tati. Ty palačinky jsou boží.
Taky jsem vypral a Finbare...
do budoucna bych ocenil,
kdybys mokrý ručníky jen tak neházel ze schodů.
Ten koš na prádlo je tam z nějakýho důvodu.
Taky v té kuchyni slyšíte takový hučení?
Slyším ho už...
dva a půl týdne.
Je to jako komár u ucha.
Pořád prudí a vzdychá.
Vy to neslyšíte?
Nevnímej ho, strejdo.
My to děláme celej život.
Jo, neposlouchej ho.
Prosím, dopověz nám to o tetě Molly,
než tě tady donutovej Barry
tak neslušně přerušil.
No, jen si myslím, že je úžasný,
jak jste si s ní blízcí.
No, byla pro nás víc jako máma
než naše vlastní matka.
Což nebylo moc.
Zapomněl jsem, jak je krásná.
Opravdu celá září.
Všimli jste si toho?
Když vejde do místnosti, okamžitě ji celou prozáří.
Záře?
Ne. Já si nikdy žádný posraný záře nevšiml.
A ani ty bys neměl.
Chceš vědět proč?
Protože je to tvá švagrová.
Myslím, že technicky vzato už není.
Nesmím říct, že prozáří místnost?
Ne. Ne, dokud žiješ pod mou střechou.
Až budeš mít vlastní dům jako velkej kluk,
můžeš to klidně křičet ze střechy.
Tati, ty jsi fakt magor.
Thomasi, ty výrazy ti neschvaluju,
ale to poselství ano.
Jestli tady někdo
potřebuje cvokaře, tak ty.
Počkat. Kdo chodí ke cvokaři?
Teta Molly dala Patovi jméno svýho terapeuta.
Cože udělala?
Odkdy chodí ke cvokaři?
A hlavně, proč?
Děláš si srandu?
Tvůj starší bratr, její manžel,
ji podváděl a pak umřel.
Jestli ho někdo potřebuje, tak ona.
Dobře. Na co se vymluvíš ty, Patricku?
Tati!
Teta Leslie ho opustila, vyhodila ho z domu.
Tati, nebuď z toho tak na větvi.
Máma nás poslala k terapeutovi,
když jste se rozvedli.
Bylo to super. Fakt nám to oběma pomohlo.
To udělala?
A proč o tom teď slyším poprvé?
Možná kvůli tomu, jak teď reaguješ.
Strejdo, už jsi měl první sezení?
Ne. A jako váš otec mám určitý výhrady.
Ale po tomhle bouřlivým roce
vidím svět úplně jinak.
Jinak? To možná vysvětluje,
proč najednou kolem ženy svýho mrtvýho bratra
vidíš nějakou záři.
Proboha, už zas.
Barry, vždycky ses bál změn.
Ale tvá dcera má pravdu.
Už nejsme v devadesátkách.
Hej, Patricku, víš co? Začínám si říkat,
že máš možná na moje děti špatnej vliv,
obracíš je proti mně.
A to mi připomíná jednu mou teorii.
Víte, rodina... je jako
- mísa ovoce. - Proboha.
A když je v té míse zkažený jabko,
- shnilý jabko, tak... - Tati!
- Co se stane... - Ani poprvé to nebylo vtipný.
Ale bylo. Mně to přišlo hodně vtipný.
Jo, rozhodně. Bylo to vtipný.
Vidíš, tvůj brácha má pravdu.
Je to chytrej kluk.
Znovu, Barry. Devadesátky...
už jsou dávno pryč.
Je čas dospět, kamaráde.
Čas dospět.
Jo, ten dům potřebuje pár změn.
Jo, ta kuchyně by potřebovala vylepšit.
Myslíš?
Co? Připadá ti, že ty umělé cihly už nejsou in?
Myslím, že nejsou in
- už tak od osmdesátek. - Jo.
Víš co? Pokaždé, když se sem vrátím,
zaplaví mě vlna...
vzpomínek.
To je mi jasné.
Když jsem se sem stěhovala, byla jsem ještě dítě.
Bylo to po svatební noci.
- Letí to, co? - Jo.
Třicet let.
Jak se to sakra stalo?
To mi povídej.
Mně pořád připadá, že jsem ten 20letej kluk.
Ale pak se podívám do zrcadla.
Jo, srát na to.
Snažila jsem se tu žít...
když Jack umřel.
Bylo to moc osamělý.
Bolestivý. Smutný.
To už je přes 20 let.
Proč ses toho domu ještě nezbavila?
Kvůli Barrymu a Patrickovi.
Nebyli připravení
vzdát se domu, kde vyrostli.
Vůbec.
Tak jsem ho pronajímala. Docela mi vynášel.
A co říkají na to, že bys ho prodala teď?
Vlastně jsme o tom nemluvili.
Potečou slzy.
Hlavně od Patricka.
Jen bych chtěl začít tím...
Je to pro mě velký krok, doktore Sabatino.
Prosím, říkejte mi Sal.
Sal?
Nevím, jestli to zvládnu.
Je to trochu moc neformální.
Moc neformální na to, jak tu budu komunikovat.
A jak tu budete komunikovat?
No, jako s doktorem, ne s chlápkem jménem Sal.
Pokud byste mi radši říkal doktor Sabatino,
můžeme to zkusit.
Ale na něco se zeptám,
proč by vám bylo nepříjemné říkat mi Sal?
No, to by bylo jako říkat otci Dolanovi
nebo otci McGavinovi Joe a Mike.
To se nedělá.
Kvůli úctě.
Takže jste praktikující katolík?
Rozhodně.
A žena požádala o rozvod?
Což je samozřejmě velký hřích.
Vaše žena je taky katolička?
Ne aktivní.
Ona... má problém s pár postoji
církve vůči ženám.
Jako bývalý katolík to naprosto chápu.
Což mi připomíná vtip, co jsem nedávno slyšel,
který vás možná pobaví.
Kněz mužům na mši říká:
„Nezapomeňte, že ubíjet ženy je hřích.
Církev to udělá za vás.“
Chápete? Ubíjet.
Pardon. To... to nebylo vhodné.
Tak povězte, Patricku,
jak myslíte, že vám můžu pomoct?
Bohužel...
Sale...
Asi nemůžete.
Vážím si vašeho času.
To není možný.
DR. SABATINO, PSYA.D PSYCHOANALYTIK
Vtipy o náboženství?
Myslí si, jak je vtipnej.
Co za lidi se směje takovým vtipům?
To je jízdenka přímo do pekla.
Patricku?
Patricku!
Patrick McMullen!
Proboha. Já věděla, že jsi to ty.
Susan? To není možný!
Už je to přes 30 let. Vypadáš úplně stejně.
To ty taky.
Když jsi kolem mě prošel u Sala v čekárně,
hned jsem věděla, že jsi to ty.
Myslíš u doktora Sabatina? Je to i tvůj terapeut?
No, tak bych to říkat neměl.
Bylo to moje první a poslední sezení u doktora Sala.
Asi budu muset pokračovat ve zpovědích
u otce McGavina.
Jasně.
Je fajn vidět, že ses nezměnil.
A co ty? Bydlíš teď v Brooklynu?
Jo. Když se děti narodily,
odjeli jsme z Upper West Side,
za což mi táta nikdy neodpustil,
a nastěhovali jsme se tady za roh.
Ale jsem rozvedená, děti jsou velké
a táta je dávno po smrti, takže jsem tu jen já.
No, to je součást toho,
proč jsem byl u toho doktora.
Brzo budu taky rozvedený.
To mě mrzí.
Ale časem je to jednodušší.
A když budeš mít štěstí, bude to i zábava.
Hele, ráda bych dál klábosila,
ale musím na sezení.
Možná můžeme někdy zajít na oběd.
Nebo na drink nebo procházku? To je fuk.
Zavolej mi do kanceláře.
Máme pořád stejné číslo, jestli se tomu dá věřit.
Víš, co je šílený?
Nevzpomínám si, co jsem měl včera k obědu,
ale telefonní čísla z té doby?
- Ty mám uložený tady. - Dobře!
Tak mi brnkni, jestli chceš.
Jestli ne, moc ráda jsem tě viděla.
Říkáš si někdy, proč se Molly znovu nevdala,
když strejda Jack umřel?
Ani jsem na to nepomyslel.
Je mi to upřímně volný.
Víš, nevzpomínám si,
že by někdy měla opravdovýho přítele.
A co všechny ty řeči na Díkůvzdání,
jak potřebuju víc zkušeností
a sexuálních partnerů?
Možná je závislá na sexu.
Mít zdravej sexuální život a nechtít se vdát
z tebe nedělá závisláka na sexu.
Naprosto normální touhy
hodnotíš negativně
kvůli svýmu katolickýmu dětství.
Tobě nepřijde divný, že neměla děti?
Vůbec.
Měla moc práce pomáhat tátovi s náma.
Jo, ale není to to samý.
Když je řeč o tátovi,
proč myslíš, že se už neoženil?
No, protože mu to už dvakrát nevyšlo.
Potřetí by to mohlo být to pravý.
To si nemyslím.
Myslím, že mu vyhovuje být singl.
Nevyhovuje mu být singl.
Proč myslíš, že byl tak ochotnej,
abychom se nastěhovali zpátky?
Je osamělej. Proto.
Osamělej? Táta? To ne.
Žije svůj okouzlující život jako vždy.
Nevěřím vlastním očím.
Perfektní a Tornádo spolu tráví čas?
Lidi, ani nevíte, jak jsem rád,
že tu bydlíte.
Protože ten dům mi zase začíná připadat
jako domov a to tohohle staříka hřeje u srdce.
Co jsem říkala?
Ale chtěl jsem vás zkontrolovat.
Nevadí vám tu být,
i když strejda Pat bydlí v suterénu?
Protože stačí říct...
a rád ho vykopnu.
Jo, tati, dobrý. Jo.
No, říkal jsem si,
jestli budete večer doma,
tak bychom možná mohli dát
rodinnou večeři, jen my tři.
Promiň, tati. Mám žhavý rande.
- To se máš. - Díky.
Pats?
Hádám, že ty žhavý rande nemáš.
Tak jsem si říkal,
že bychom mohli ozdobit stromeček.
Budu tady, utápět se v sebelítosti,
lamentovat nad životem,
kterej jsem mohla mít, a opíjet se.
Lamentování a chlast.
Koho mi to připomíná?
- Babičku. - Přesně.
Znovu...
Staříka to hřeje u srdce.
Víš, možná na tom něco je.
Jestli je nadšenej,
že tu budeš na večeři,
tak je rozhodně osamělej.
Na co přesně tohle máš?
Na to bych nesahal.
Hnus!
Takže ses po Jackově smrti už nevdala?
Nikdy mě to nelákalo.
Poprvé to bylo
dost drsný, tak...
Jo, slyšel jsem, že jste měli nějaké problémy.
No, problém byl jen jeden.
Podváděl mě.
- Jo, to je velkej problém. - Jo.
A co ty? Co děláš?
Začals znovu randit nebo...
Zkoušel jsem to, ale byla to tragédie.
Cože?
No, byla to má láska ze střední,
jestli se tomu dá uvěřit. Našli jsme se na Facebooku.
Fakt?
To lidi fakt dělají?
Páni. Jaký to bylo?
- Po kolika letech? - Čtyřiceti.
- Čtyřiceti? - Jo, 40 let.
Je příšerná teď a byla příšerná i tehdy.
Snad nevadí, když řeknu,
že ti to moc sluší, když se směješ.
Díky.
To si na tobě pamatuju ze všeho nejvíc.
Když... když jsme spolu pracovali.
Tvůj úsměv, byl prostě... Byl hezký.
Waltere, ty se mnou flirtuješ?
Cože? Ne. Máš hezký úsměv.
To je vše.
No, díky.
A díky za odvoz.
Uvidíme se příští týden kvůli té smlouvě.
Tak jo.
Dobře. To bylo fajn překvapení.
Je milej!
Ale ne až moc milej?
Bože, víš, jací jsou milí chlapi.
Nejdřív jsou zaláskovaní, pak se na tebe přilepí.
A to ti nevyhovuje.
Ale to předbíháš.
Ani nevíš, jestli má vůbec zájem.
Kdyby měl zájem,
někam by tě pozval, ne?
No, nepozval by tě někam?
Asi by tě někam pozval.
- Haló? - Ahoj, tady Walter.
Pořád sedím venku v autě,
co jsi odešla.
Pořád jsem tu, ale ne divným způsobem.
Jen si říkám, že bychom možná měli...
Zajít na rande?
Jo. Přesně.
Já taky.
Super. Znám jednu super italskou restauraci.
Co třeba v sobotu?
Dobře. Super. Můžu uvařit.
- To je ještě lepší. - Super.
- Tak v sobotu. - Dobře.
- Ahoj. - Ahoj.
Walter.
No není to neuvěřitelné?
Vždycky jsem říkal, že je to tu jako na maloměstě,
hlavně v Brooklynu.
Tak co budeš dělat, chlapáku?
Zavoláš jí, nebo ne?
Musíš jí zavolat, strejdo.
Nejspíš si máte hodně o čem povídat.
A podívej, vygooglila jsem si ji.
Prý je velký eso módního průmyslu.
Má vlastní firmu.
Jo, ta firma byla jejího táty.
Dělali ty nejhnusnější svetry, co svět viděl.
Už ne. Teď je to druhá Donna Karan.
Proboha, koukej na ten byt.
Páni! Patricku, myslím,
že tam má ložnici navíc
a bude to trochu lepší
než spát u mě v suterénu. Co myslíš?
Pokud mě tu nechceš,
stačí říct a já půjdu.
Slibuješ?
Ježiš, neuvěříte, kdo volá.
Muž, co si chtěl ještě vrznout.
- Můžu zavěsit? - Co mám dělat?
- Neber to. - Vezmi to.
- Vezmu to. - Ajaj.
Proč jsi kurva řekl, ať to vezme?
Sakra, snažil jsem se ho zbavit.
Má ho ráda.
- Haló? - Ahoj.
Jen jsem chtěl vědět, jak se ti vede.
Nic moc, abych pravdu řekla.
Fakt? Mně taky ne. Bože, tolik jsi mi chyběla.
Proboha...
Ulevilo se mi, že to říkáš.
Takže to asi znamená, že nenabíráš
nový zkušenosti.
Cože?
Ne. Ani ne.
Co ty?
Jasně že ne.
Takže jsi neměla ani jedno rande?
Ne. Proč?
- Tys měl rande? - No, jo. Samozřejmě.
Ale bylo to děsný. Nebyla jsi to ty.
Ani zdaleka.
To je milý.
Jo. Byly celkem trapný.
Jen pár holek, co jsem poznal přes Bumble.
Fakt?
Takže... jich je...
víc než jedna. Tak...
Měls jedno rande s víc holkama?
Nebo se některá dočkala i druhýho rande?
Ty se zlobíš?
Protože jsem myslel, že jsme se dohodli.
Ne, tys to navrhnul.
Já jsem řekla, že nemám zájem. Takže jsme se nedohodli!
Ale jsem zvědavá.
Jaký to bylo?
Spát s někým jiným.
Hádám, že jsi s nima spal.
Ne, se všema ne.
Jen s jednou.
Tati, to je takovej debil!
Co... Co se stalo?
Nešlo to dobře?
Ne, nešlo to dobře.
Je to pěknej... čurák!
Proboha. Bál jsem se,
že řekne, že svatba zase platí.
To je skvělá zpráva.
Tvoje dcera se trápí.
A takhle ty reaguješ?
Ano, protože jak jsem ti už vysvětloval,
ten kluk se mi nelíbí
a nebudu spokojenej, dokud mu nedá vale.
A víš, jak bys mi mohl pomoct?
Možná se za to pomodli.
Nebo ještě líp,
až budeš příště na mši, zapal svíčku.
Jediný důvod, proč bych v kostele zapaloval svíčku,
je, abych zachránil tvou duši.
No, to bych taky ocenil.
Ne, můj táta je super.
Jsme si fakt blízcí.
Ale před pár lety se odstěhoval do Kalifornie,
když se znovu oženil, tak...
A co tvá máma?
Ne, ta už se nevdala
ani skoro nerandila, co se s tátou rozešli.
Myslím, že jí připadá,
že pro ni není žádnej chlap dost dobrej.
A vlastně ani pro mě.
Rozumím.
Jo, no... Jsem jedináček,
takže je občas trochu moc ochranářská.
A co ty? Máš sourozence?
Jo, mám mladší ségru,
Perfektní Patty.
Není perfektní, ani zdaleka.
Ne, jsme úplný opaky.
Celej život se jen rvem.
Což většinou končí
mou porážkou po jejím pravým háku.
Počkej, takže se fakt rvete, jako fyzicky?
Jo.
Když jsme jezdili na léto k tátovi,
měl takovou rodinnou tradici,
že kdykoli nás slyšel se hádat,
zazvonil a vzal boxerský rukavice
a my to ze sebe vymlátili
za domem.
A abys věděla, jenom skutečnej chlap
přizná, že mu jeho ségra dala na prdel.
Takže jsi spíš milenec než bojovník.
To je tvoje výmluva.
No, není to tak úplně výmluva.
Je to... spíš...
vyznamenání.
- Fakt? - Jo.
To se uvidí.
Ježišku na křížku.
To teda jo.
Co to sakra bylo?
Nevím.
Už jsi něco takovýho někdy cítil?
Ne.
Ani já ne.
Tak jo. Řeknu to rovnou.
Nehledám kluka.
A já nehledám holku.
Ani zdaleka. Musím dělat na kariéře.
Mám se přestěhovat na druhej
konec země kvůli svýmu snu?
Nemůžu se připoutat k další...
- vášni. - Takže jsme na stejné vlně.
Nebude z toho nic vážnýho.
Ne, jen se bavíme.
Dobře.
To je úleva...
Ale jen se chci ujistit. Taky jsi to cítila, že?
Kurva.
Víš...
možná láska není až takový šílenství.
Všichni ji jen vychvalují.
Tak proč to taky nezkusíš?
Jen to zkus.
Poddej se tomu, užij si to.
Ne, počkat. Co to meleš?
Co to meleš?
Chceš říct, že ses do ní zamiloval?
Ne! Ne.
Nepředbíhej.
To neříkám.
- Ahoj, tati. Jsi doma? - Jo.
V obýváku se strejdou.
Čus.
Ahoj.
Takže...
Včera v noci
jsem zažil nejlepší rande svýho života,
bezkonkurenčně.
No, ten svetr máš naruby.
A opačně.
Nic takový jsem nikdy necítil
a musím přiznat, že je to trochu děsivý.
Je to pro mě neprobádaný území.
- Pověz nám o tom. - No, kéž bych mohl.
Nevím, kde začít.
Jak už jsem řekl,
nevěřím na osud, předurčení,
pravou lásku ani žádný podobný kraviny.
Ale tohle?
To byla síla.
Je mi ze sebe trochu trapně,
- že tohle říkám. - Jo, to mě poser, Ježiš.
Měl by ses stydět. Poslouchej se.
Já vím. Kurva.
Lidi, pozor na jazyk.
A Barry, ještě k tomu bereš jméno Boží nadarmo.
Promiň. Zapomněl jsem, že s náma
teď bydlí pánbíčkář.
Patricku, budu se snažit, zatímco bydlíš v mým domě,
dávat si pozor na pusu.
Fakt přísahám, Jež...
uro.
To není vtipný. Ani trochu.
Ne, není.
Víš, kdo se ještě nesměje?
Kdo?
Bůh.
Thomasi, neposlouchej svýho sprostýho, cynickýho tátu.
Není se za co stydět.
Být zamilovaný je soužení,
kterým si prošlo mnoho McMullenových.
Včetně mě samého.
I tohohle šílence.
Jsem rád, že tradice pokračuje.
Další romantik, co udržuje ten sen naživu.
Počkat. To je... To je ona.
- Haló? - Ahoj, jak je?
Skvěle, zrovna o tobě říkám tátovi a strejdovi.
Nekecej, já tě totiž zrovna
probírala s mámou.
A ona si myslí, že jsi možná příbuznej
jednoho chlapa, se kterým chodila.
- Nechodila. - Jmenuje se tvůj táta Barry?
Bohužel jo.
Tati. Tys chodil s její mámou.
Fakt?
- Jak se jmenuje? - Jak se jmenuje?
Nina Martinová.
Nina Martinová?
Děláš si prdel? Fakt?
- Hej. - Jde sem.
- Něco pro mě udělej. - Jo.
Pozdravuj ji.
- Pozdravuje ji. - Pozdravuje tě.
Ahoj, Barry.
Ona se trochu červená,
- což fakt žeru. - Ale já ne. Nech toho!
Ale snad to nemění
nic mezi náma.
Ne, vůbec. Jen mi to přijde vtipný.
Jo, mně taky. Dobře.
Takže v sobotu se uvidíme?
Rozhodně.
- Tak zatím. - Super.
Tak se uvidíme. Jo.
Tak jo. Ahoj.
To je bomba.
To je ale náhoda.
Tak co to... Co mezi váma bylo?
Na střední jsme se kamarádili.
- Dobře. Fajn. - A pak...
- A pak ještě na vysoké. - Fakt?
- Tys s ním chodila? - Nechodila.
Jak dlouho?
Nechodila jsem s ním.
Jo, vlastně párkrát. Když nám bylo přes 20.
Párkrát?
Tak co jste spolu dělali?
Jen jste si to v devadesátkách rozdávali, když jsi měla krámy?
Kdo si myslíš, že jsem?
A pak asi,
když se rozvedla, tak jsem...
- A pak po vaší mámě... - Tati, ne!
Jste kámoši s výhodama?
Proboha, byli jsme kamarádi.
- Kamarádi? - Kamarádi.
Kamarádi, co spolu bývají nazí...
Proč to tak říkáš?
Byli jsme kamarádi, jasný?
- Nechme to tak. - Dobře.
Odcházím.
- Mami! - Odcházím.
Chci slyšet o tvých sexkapádách.
Mám mít obavy, že to mezi váma
- bude teď divný? - Ne, vůbec ne.
- Je to už dávno, jasný? - Dobře.
- Tak jo. - Není se čeho bát.
Dobře, protože se mi fakt líbí.
Tak se prosím chovej slušně.
Jo?
Za co mě máš? No tak.
Věřil bys tomu? Nina Martinová!
To je skvělá zpráva.
Vím, na co myslíš.
A jsi zvrácenej a pomatenej jedinec.
Slyšels ho.
Vážně se mu líbí.
Nepotřebuje, abys mu to podělal.
Podělal?
Dobře, jak dlouho tu ještě musíš být?
INSTALATÉRSTVÍ DUKAKIS
Tady ho máme. Jak je, Same?
Zdravím, pane McMullene.
Hele, omlouvám se.
Kéž bych mohl minulej týden.
Ségry mě zaměstnávají
- jak magora. - Děláš si srandu?
Děláš mi hroznou laskavost, jasný?
Tak pojď dál.
- Nahoře? - Jo.
Tudy, kamaráde.
- Je tam někdo? - Je odemčeno.
Nechci otravovat, ale konečně je tu instalatér.
Přišel opravit ten kohoutek.
Už jsi hotová?
Teď už jo.
Same, Patty. Patty, Sam.
Kdyby něco, zavolej.
Díky, pane McMullene.
Promiň. Hned odsud mizím.
Nevím, jestlis tátu slyšela.
Jsem Sam.
Sam Dukakis.
Ježiš, Patty, ty mi lámeš srdce.
Nevzpomínáš si na mě?
Bydlel jsem tady na ulici.
Hrávali jsme si spolu
i s tvým bráchou, když jste sem přijeli na léto.
No jo. Ahoj.
Jak je to už dlouho? Hrůza.
To jo.
Jednou jsme se líbali, ne?
U paní Warrenové na dvorku.
Když jsme hráli flašku.
Léto před střední školou.
Léto před střední. Jo.
Nejlepší chvíle léta.
Ale spíš to byla jen pusa
než líbání.
Jen taková letmá.
Nebylo ti nejlíp, vzpomínáš?
Bolelo tě břicho nebo co.
Úžasný vzpomínky.
Už si vzpomínám.
No, nechám tě pracovat.
Jde o kohoutek, ale... to víš.
Tak jo.
Tati?
Máme problém. Víš, kdo je ten člověk nahoře?
Jo. Volal jsem mu, vzpomínáš?
To je Sam Dukakis tady z ulice.
Jako malí jsme si spolu hrávali.
Víš to?
Chceš říct, že je to fakt hezkej,
milej a okouzlující kluk,
co tu dřív bydlel se svýma třema šílenýma sestrama?
Jo, trochu mi to něco říká.
Nemůžu uvěřit, že je to on.
Ty to nechápeš. Byla jsem do něj hrozně zabouchnutá.
Každý léto, když jsme tady u tebe byli,
jsme trávili čas s ním
a jeho kamarádama, ale...
všichni mě ignorovali, protože jsem byla taková moula.
Ale on ne.
Tak v čem je problém?
Je to první kluk, kterýmu jsem dala pusu.
Pořád nechápu, v čem je problém.
- Pozvracela jsem ho. - To je problém.
O co šlo? Líbal hrozně? Smrdělo mu z pusy?
Ne, hráli jsme flašku
a někdo donesl pivo
a já flašku ještě nikdy nehrála
ani jsem nikdy nepila pivo.
Asi jsem si to pivo
měla dát až po té puse.
Jo a já jsem asi měl
dávat větší pozor, co děláte,
když tu u mě jste.
Tak co budeš dělat?
Možná bys mohla zajít nahoru
a promluvit si s ním.
Proč bych to dělala?
Řekla jsi, že jsi do něj byla zabouchlá,
a teď jsi singl.
To bylo před 15 lety.
A nejsem singl. Máme pauzu.
Co myslíš, že zrovna teď
asi dělá Terrence Joseph?
Myslíš, že po tobě smutní?
Nebo je možná venku
a chystá si další zkušenost?
Měla bych jít nahoru.
Pats, než tam půjdeš.
Možná mu vem hrnek kafe.
Nebude to tak okatý.
Dobrej nápad.
Páni, dobře.
Tvůj otec má výjimečně pravdu.
Terrence Joseph je teď nejspíš někde venku
a má... další zkušenost.
Takže víš co?
Srát na něj.
- Ahoj. - Čau.
Táta uvařil kafe.
Chtěla jsem se zeptat, jestli si nedáš.
Jo, díky! Já vlastně...
- Dokonalý načasování. Mám hotovo. - Super.
Chceš to vyzkoušet?
Jasně. Na.
Na.
- Díky. - Jasně.
- Jo. - Jasně.
Jako novej.
Je to trochu pozdě,
ale chtěla jsem se omluvit
za tu noc, kdy jsem tě pozvracela.
To je dobrý.
Jo, je to skvělej příběh mý první pusy.
A rozhodně na tebe nikdy nezapomenu.
Fakt? Byla to i tvoje první pusa?
Protože moje taky.
Jo, no, ale úplně pusa to asi nebyla, co?
Ne! Ne, to asi ne.
Skončilo to dřív, než to začalo.
Hele, vidím, že jsi z toho fakt
zdrcená,
takže jestli mi to chceš vynahradit...
Pojď se mnou ven.
Cože? Jako na rande?
Jo. Jako na rande.
Je to... Je to šílený?
Máš předsudky vůči instalatérům?
Ne, já jen...
Je to komplikovaný, protože...
Víš co? Půjdu ráda.
Ráda s tebou půjdu na rande.
Tak jo.
Super.
- Máme rande. - Máme rande.
Super.
Hej, Patty! Same!
Už budete mít hotovo, ne?
Už jdeme, tati!
Tak já... půjdu.
Jo. Tak...
Ovelia. V sobotu v osm.
- Jo? - Dobře.
A je to.
- Tak v sobotu. - Jo.
- Ahoj. - Ahoj.
Řekni mi víc o tobě a Leslie.
No, dali jsme se dohromady, když jsme se my dva rozešli
a já odjel do Kalifornie.
Jo. To vím.
Nechtěls dělat pro mýho tátu.
Nesnášels ty svetry.
Utekls do Kalifornie. To všechno vím. Ne.
Řekni mi, kdy si myslíš, že tě přestala milovat.
To jdeš fakt do hloubky.
Já myslel, že jdu jen na lehkej pokec
a muffin.
Trávíš hodně času u doktora Sala, co?
Ne já... Upřímně...
Před patnácti lety.
Chtěla zůstat v Kalifornii.
Vrátili jsme se, protože jsem myslel, že by děti
měly být blíž u rodiny.
Ale co si myslíš teď,
když je ta kapitola uzavřená?
Děti se odstěhovaly, ty jsi poprvé
po skoro 30 letech singl.
Někteří by se cítili osvobození.
Já teda jo.
Osvobození? Ne.
Mám strach, jsem osamělej...
Zmatenej.
Ale hlavně...
Smutnej.
Zním jako ten největší cíťa.
Zatraceně.
Teto Molly, tyhle jsou ještě horší.
Proboha, nebuď taková fiflena.
Jsem tak ráda, že jdeš na rande.
Nevím, jestli to zvládnu.
Ale ano. Budeš vypadat skvěle,
ale musíš sundat ty boty.
Ne, není to těmahle uplýma šatama.
Jde o tohle všechno.
Co všechno?
Jdeš na večeři.
To je vše.
Když nebudeš chtít nic víc,
můžeš pak jít rovnou domů.
Ale nemůžeš ho nechat na holičkách.
Hlavně jestli je to milej kluk.
Je moc milej.
Dobře! Milý máme rádi!
Ale ne moc milý.
Chápeš? Jako Terrence Joseph.
Nechceš přehananě milýho.
Jak to myslíš?
Hele, stačí se na toho kluka jednou podívat,
a hned víš, že je to Sheldon.
Asi nerozumím.
„Udělej mi to, Sheldone.
Jsi zvíře, Sheldone. Ojeď mě, Sheldone.“
Je to pravda, nebo ne?
Netuším, o čem to mluvíš.
Fakt?
Když Harry potkal Sally?
Ne?
Bože, připadám si stará.
Dobře, zeptám se jinak...
Sex s Terrencem Josephem.
Hroznej, že?
Ne.
Ne?
Dobře. Řeknu ti ještě něco,
co nevíš,
kromě klasické scény z filmové klasiky.
Stěny u mě doma jsou dost tenký.
Ten víkend, co jste byli u nás?
Mám důkazní informace,
který tvoje prohlášení vyvrací.
Co tím myslíš? Tys nás poslouchala?
Ne. Ale snažila jsem se...
A nic jsem neslyšela.
A nenapadlo tě, že jsme se snažili být potichu,
- abychom tě neprobudili? - Tak to nefunguje.
Ne. To nežeru. Ne. Ani omylem.
Když je sex dobrej, tak je hlasitej.
Aspoň bych slyšela, jak potlačuješ
zvuky své vášně.
Neslyšela jsem vůbec nic.
Takže mám ještě větší radost,
že jdeš na tohle rande,
a rozhodně si musíš vrznout.
- Cože? Ne! - Musíš. Musíš to udělat.
Ne! Před měsícem jsem byla zasnoubená.
Jak mám skočit do postele s někým jiným?
Terrenci Josephovi to nebránilo, ne?
- Čau. - Ahoj.
Mám pivo a otázku.
- Máš chvilku? - Jo. Pro tebe samozřejmě.
Krása.
No, jen jsem se chtěl...
zeptat, jak jsi na tom,
jak to jde
s tou novou holkou.
No jo.
Karen? Jo.
Jde to skvěle. Dneska máme rande.
- Bere mě tancovat. - Tancovat?
- Ty budeš tancovat? - Jo. Budu tancovat.
Jo. Chodí v kostele na lekce společenských tanců
s bandou starých lidí.
Dneska mají vánoční večírek, tak...
No, víš, že McMullenovi
nejsou zrovna proslulí svýma tanečníma schopnostma.
Takže jestli se ti fakt líbí,
možná bys to měl přehodnotit. Chápeš,
- co ti říkám? - O mě se neboj, táto.
Umím se hejbat.
Takže...
Fakt jsi chtěl mluvit o tomhle?
Zeptat se, jak na tom s Karen jsme?
Tak nějak, jo.
Vlastně šlo o tohle.
Zajímalo mě, jestli možná...
náhodou nemáš
telefonní číslo na Kareninu mámu. Možná.
Aha...
Ne.
Nemám číslo na její mámu.
A i kdyby ano, nedal bych ti ho.
Nechápu, proč jsi tak nepřátelskej.
Je to stará známá. Nemůžu ji pozdravit?
Nemůžu znovu navázat kontakt?
Tati, říkám ti rovnou,
že se k její mámě ani nepřiblížíš.
Nebudeš s tím zase začínat.
A co mám dělat,
když se ozve ona mně,
protože i to je možný. Já nevím.
- Ignoruj ji. - Ignorovat?
Chceš, abych byl hrubej? Mám ji vyghostovat?
Jo, možná je to trochu hrubý vůči ní,
ale bylo by to uctivý vůči mně.
Prosím, tati.
Rozhodni se správně.
Ježiš.
Když se mi ozve,
možná jí budu muset zavolat. Jen říkám.
Víš, o čem s náma chce Molly dneska mluvit?
Vždycky je fajn ji vidět,
nemyslíš?
A jestli sis nevšiml,
dělám jablečnej koláč.
Mámin speciální recept.
A poprosil jsem Tommyho, aby koupil
tvoje oblíbený víno.
Víš, fakt je neslušný,
že tu sedíš, čučíš do mobilu
a předstíráš, že mě neslyšíš.
Promiň.
Ale podle čeho usuzuješ...
Po 22 letech v jednom pokoji,
víc než 50 letech, co jsme bratři,
a teď po měsíci, co spolu zase bydlíme,
z čeho usuzuješ, že mě trápí...
jestli jsem k tobě slušnej, nebo ne?
Dobře.
Tak možná prostřu jen pro dva
a ty se o sebe postarej sám.
Dobře. Dělej si, co chceš,
protože já stejně musím běžet.
Neuvěříš, s kým jsem si psal.
S Ninou Martinovou.
Říká, že musím rychle přijít k ní
a nemám otálet.
Barry, prosím!
Dalo mi to takovou práci.
Zavolej jí, že přijdeš zítra.
Ber to jako dárek pro mě.
Dárek pro tebe?
Nechávám tě u sebe bydlet
a mám ti dávat další dárek?
Mimochodem, moc díky za to víno.
Jo, moje oblíbený.
Bylo by neslušný přijít s prázdnou.
Neslušný vůči ní!
Jo. Bylo.
Hej, něco pro mě udělej.
Nečekej na mě, protože nikdy nevíš.
Možná dneska nebudu spát doma!
Není správný se takhle k lidem chovat!
A zvlášť k příbuzným!
Možná tu nebudu, až se vrátíš, Romeo!
Už jdu.
Dobře.
- Ahoj. - Páni.
Můžu jen říct, že čas k tobě byl milosrdnej?
Protože pořád vypadáš kurevsky dobře.
Pěkný výrazy, Barry.
Ale díky. Děkuju.
To je...
Moc dobrý.
Přece nepřijdu s prázdnou.
Tak jo, pojď dál. Zavři dveře.
Asi je ti jasný,
proč jsem tě chtěla vidět.
Jo, je.
Jen ti chci říct,
že jsem singl a rozhodně mám zájem.
Páni. Dobře. Takže... Vůbec ses nezměnil.
- Dobře, ne. - Proč bych měl?
Ne, já...
Chci probrat tu situaci,
ve které jsme se ocitli.
Je to jako bychom... Co to...
- Jak se máš? - Moc dobře. A ty?
- Co to děláš? - Jen si dělám pohodlí.
- Barry... - Jako za starých časů.
Ano. Můžeš si prosím sednout tamhle?
- Běž si sednout tam. - Dobře.
Budu tady, kdybys mě potřebovala.
Jen chci ze všeho nejdřív říct,
že ten vztah neschvaluju
a doufám, že ty taky ne.
Hele, nemyslím si, že na našem názoru záleží,
protože je jim to volný. Víš?
Jsou dospělí a budou si dělat, co chtějí.
A myslím, že čím víc jim bráníme,
tím víc přiléváme olej do ohně.
Tomu rozhodně nevěřím.
Ne. Karen záleží na tom, co si myslím.
To nevím.
Tommy říká, že jsou do sebe zbláznění
a podle mě je to něco,
co bychom měli oslavovat.
Takže to schvaluješ?
Nepřísluší mi, abych to schvaloval, nebo ne.
Když jde o mé děti a jejich milostný život,
samozřejmě s výjimkou mé dcery,
tak se do toho nemíchám.
Nemícháš. Ne.
To je opak mojí rodičovské filozofie.
Míchám se, jak můžu, abych zajistila,
že dostanu, co chci.
Já to nechápu.
Proč s tím máš takovej problém?
Pokud si teda nemyslíš, že by to mohlo být trochu trapný
vzhledem k naší minulosti.
Jo. To přesně si myslím.
Teda, nedej bože. No tak, Barry, když...
Když to bude vážné,
budeme se muset pořád vídat.
Jo, taky mě to napadlo
a musím říct, že mě to nadchlo.
Ale jde tu o děti,
takže možná předbíháme situaci,
protože měli jen pár rande, ne?
Slyšela jsem, jak o něm mluví.
Není to dobré, Barry.
No, hele, spíš než
říkat Tommymu, s kým smí chodit,
bych raději řekl tobě, na co myslím
od chvíle, co jsem vešel.
Vím, na co nejspíš myslíš.
A myslím, že by ti to lichotilo.
- Fakt? - A jestli chceš,
možná bych si mohl zase sednout k tobě
a pošeptat ti to do ucha.
Chceš si sednout ke mně?
Myslím, že je to dobrej nápad.
Já myslím, že bys tam měl zůstat.
Haló?
Promiňte, že jdu pozdě.
- Ahoj, to nic. - Ahoj.
A já se omlouvám za Barryho,
protože vím, že se sám neomluvil.
Má jiné plány.
Aha. Takže jsme jen my dva?
Jo, pokud se děti nevrátí domů dřív.
No, nemůžu se moc zdržet,
ale mám v plánu se stavit za Patty,
protože očekávám podrobnou zprávu.
Jo, no...
To už tu nejspíš nebudu.
Máš žhavý rande?
Stěhuju se.
S Barrym pod jednou střechou
zvládnu zůstat jen po omezenou dobu.
Bože.
Což mě přivádí k další věci,
kterou jsem s tebou chtěl probrat.
Já...
Říkám si, že bych šel na nějakou dobu
do našeho starýho domu, jestli ti to nevadí.
Vím, že teď nemáš nájemníky. Že?
No, chtěla jsem o tom s tebou a Barrym
dneska mluvit,
protože přemýšlím, že ten dům prodám.
Prodáš?
Proč...
Proč bys ho prodávala?
No, už tam nebydlím.
Víš, nebydlím tam už 20 let.
Ale... Je to náš domov.
Jsou tam všechny naše rodinné vzpomínky.
Když ho prodáš, zmizí.
Já vím, ale upřímně, pro mě...
vzhledem k Jackově nevěře
a boji s rakovinou jsem...
Nemám na něj dobré vzpomínky.
Takže Barry o tom neví?
Ne. Chtěla jsem vám to říct dneska.
Bude mu to jedno.
Nemá srdce.
Tak co kdybych ho koupil já?
Co kdybys ho koupil ty?
Jo! Jasně. Problém vyřešen.
Ale moment.
Znamená to, že s Leslie je vážně konec?
Není šance na nápravu?
Ne. Hotovo. Je to tak lepší.
A upřímně, kéž bych to viděl dřív.
Bylo to očividné už roky.
„Už tě nemiluju.“
Jasně a zřetelně.
Promiňte.
Ahoj.
- Ahoj. - Ahoj!
Tady ji máme.
- Jak se máš? - Dobře.
Je to v pohodě?
Jo. Perfektní.
Dobře. Vezmu ti kabát.
- Díky. - Jo.
Páni...
Musím říct, že v těch šatech
vypadáš neskutečně.
Půjčila mi je teta.
Podle mě je to trochu moc,
ale trvala na tom, že si je musím vzít.
Ne. Ví... Ví, o čem mluví.
Jo.
Tak jak se máš?
Skvěle. Fakt.
No, jsem...
Jsem s tebou na rande.
Lepší to ani být nemůže. Víš?
- A co ty? - Mám se dobře.
Ale...
Musím ti něco říct,
než to zajde někam dál.
Možná si řekneš, že jsem příšerná,
ale podle mě je nejlepší být upřímná.
Víš? Po těch letech v katolické škole.
Jo. Chápu.
Taky jsem 12 let chodil do katolické školy.
Chápu tvoje trápení.
Dobře.
Tak to řeknu rovnou.
Dáte si něco k pití?
Dala bych si skleničku Cabernetu, prosím.
Dvě.
- Díky. - Díky.
Takže... Cos chtěla říct?
Po dnešku už se s tebou vidět nemůžu.
Páni, to jsem to podělal rychle, co?
Proč ne?
No, jsem tak trochu zasnoubená.
Teda, byla jsem zasnoubená,
ale můj snoubenec pak chtěl pauzu.
Teda, jen na zkoušku, tak na měsíc.
A ten měsíc končí...
- zítra. - Počkej.
Ty se zítra vracíš ke svýmu exsnoubenci?
Jo. Takový je plán.
Patty, cože?
Tak proč jsi tu se mnou?
To je dlouhej, komplikovanej příběh.
Ale on v podstatě chtěl spát
s jinýma ženama, tak to udělal.
A když to teď ze sebe dostal,
uvědomil si, jak moc mě miluje.
Když to ze sebe dostal.
Páni.
Nevím, jestli si to uvědomuješ,
ale tvůj ex... je kretén.
Jo.
Tak mi to taky připadalo, když s tím přišel.
- Právě včas. - Díky.
Dobře. Tak moment.
Z toho se nevykroutíš.
Musíš odpovědět na mou otázku.
Co děláš na rande se mnou v těchhle šatech,
když se zítra vracíš ke svýmu ex?
No...
dohoda zněla, že oba
získáme zkušenosti.
Aha... A to jsem já?
Obávám se, že jo.
Nepomůžeš mi s tím, co?
Hele, mrzí mě to,
ale nemůžu... Nemůžu s tím plánem souhlasit,
protože kdyby se rozešli...
Znamenalo by to, že tě už možná
nikdy neuvidím a...
Ta představa se mi vůbec nelíbí.
Jo, o to jde, Einsteine.
Proto to děláme.
Dobře. No, když nic,
tak tohle setkání po letech bylo fakt skvělý.
Jo.
- Jo, bylo. - Jo.
- Bylo fajn. - Rád jsem tě viděl.
- Já tebe taky. - Jo.
Ale no tak.
Čtu ti myšlenky, Barry.
Znovu, vím... Ano a ne. Ne.
Odpověď zní ne.
Hele, asi jsi zapomněla,
že já tobě taky vždycky uměl číst myšlenky.
A zrovna teď,
v tuhle chvíli, vím přesně, na co myslíš.
Bože.
- Tak jo, serem na to. - Serem na to.
Ajaj.
Dobře.
Víš co? Tohle je šílený. Je to šílený.
Naše děti...
Já vím. Máš pravdu.
- Mám jednu otázku. - Ano?
Je ložnice nahoře?
Ano, ložnice je nahoře.
Jo, protože mám takovou romantickou ideu,
že bych tě vzal do náručí
a odnesl tě tam jako dřív.
Ale mám záda v háji.
Vyhřezla mi ploténka a teď bohužel...
Dobře. Jo. Mám špatný kyčel, takže...
Dobře, takže jsme na tom podobně.
- Jasně. Jsme si kvit. - Tak co myslíš?
Myslím, že bys měl jít nahoru,
než si to rozmyslím.
- Jdeme na to. - Jdu za tebou.
Vážně, ty mě snad rozbrečíš.
Jsem takhle blízko k slzám.
Brečet? Proč budeš brečet?
- Je to krásný. - Já vím.
Ale chlapi nemají být hezcí a vtipní
a okouzlující jako ty. A už vůbec
nemají umět takhle tancovat.
A co ty?
Nikdy jsem nepotkal nikoho tak milýho, drsnýho,
nádhernýho a krutýho,
s kým bych chtěl strávit každičkou vteřinu.
Počkej, co? Přece jsme o tom mluvili.
Žádný kýčovitý zaláskovaný kecy.
Promiň.
Nemůžu si pomoct. Kvůli tobě říkám to,
co jsem myslel, že nikdy neřeknu.
Já vím. Je to děs.
Počkej, co přesně?
Nenuť mě to říct nahlas.
Protože jsem do tebe tak zamilovanej, že to řeknu.
Tys mi vážně řekl, že jsi do mě zamilovanej?
- Mám ti to zopakovat? - Ne.
Ale ráda bych téhle chvíle využila a řekla...
Že tě taky miluju.
Fakt? Protože já jsem do tebe blázen.
Chci ti to říct už od toho večera, co jsme se poznali.
Já vím. Taky jsem to cítila.
A víš, co je ještě horší?
- Co? - Fakt jsem měl motýly v břiše.
Ne. Jsme v hajzlu!
Snad je to v pohodě. Promiň, nic jinýho nemám.
- Díky. - Prosím.
Děkuju.
Na...
Na zkušenosti.
- Na zdraví. - Na zdraví.
Určitě ti to nevadí?
Nepřipadá ti, že tě využívám?
Jo, nevadí.
A připadá, protože to tak je.
Ale pro tebe?
Pro tebe se obětuju.
- Co? - Páni. Počkej.
Víš to jistě? Určitě ti to nevadí?
- Vypadáš trochu... - Nervózně?
Jo. A trochu neobratně.
Dlouho jsem to nedělala.
A mám strach.
Nepozvracíš mě zase, že ne?
- Mám přinést kýbl? - Moc vtipný.
Ne. Já jen...
Nejsem na to zvyklá.
Ale víš,
já jen, teta Molly na Díkůvzdání
řekla Terrenci Josephovi něco
o spaní...
s jinýma holkama a on na to:
„Jo, to je dobrej nápad.“
A já si říkala: „Ne.“ Ale jsem tady a tohle...
mi připadá jako dobrej nápad.
- Ale je to i divný. - Patty...
- Takže ne... - Patty...
- Patty! - Jo...
Nemusíme dělat nic, co nechceš. Jo?
Poslouchej.
Líbíš se mi už od sedmé třídy.
Takže si můžeme jen sednout a povídat.
Jsem prostě rád, že tu jsi.
To je fakt milý.
Ale ne, jdeme na to. Sundej si triko.
- Triko? - Jo.
Jo.
To pomohlo.
Vezmu tě do ložnice.
Můžu se zeptat, jak dobře jste se s Jackem znali?
Víš, když jsme spolu všichni pracovali.
Moc ne, byl trenér fotbalu.
Já byl trenér tenisu.
- Jasně. - To se moc nekryje.
Ne.
Taky jsme se jeden na druhýho dívali svrchu.
Ale abych řekl pravdu,
asi si nemyslel, že jsem zrovna cool.
To dokazuje, že nic nevěděl.
- Nic. - Nic.
Vidíš? Nikdy neuměl lidi odhadnout.
Když měl tu aférku,
samozřejmě jsem na něj byla naštvaná.
Ale po čase jsem byla naštvaná sama na sebe.
Říkala jsem si: „Proč jsem mu odpustila a dovolila mu zůstat?“
No, katolický děcka jako my
se učí, že rozvod je hřích.
To pravidlo nemá výjimky.
Rozvod je v pořádku, pokud manžel podvádí.
No, teď vidím,
že jsem se na víru měla vykašlat.
Protože bych neměla problém
toho záletníka vyhodit z baráku.
Jo, chápu.
Díky.
Můžu se k něčemu přiznat?
- Ajéje. Už je to tady. - Ne.
Vždycky jsem si říkal, že tenkrát,
než jste se s Jackem dali dohromady,
když jsi prvně přišla k nám do školy,
myslel jsem si, že mezi námi přeskočila jiskra.
Vážně, jo?
Jo.
Já taky.
- A tys to pokazil. - Pokazil?
- Jo. - Já? Jak jsem to pokazil?
Myslela jsem, že to mezi námi jiskří.
A pak... Pamatuješ na ten den?
Dotrénovala jsem fotbal
a šla jsem na vlak
a tys zastavil a nabrals mě
- a odvezl mě domů. - Jo.
Podobně jako onehdy.
Vzpomínám si, že jsme seděli v autě
a skoro hodinu si povídali.
Ale jak jsem to pokazil?
Dávala jsem ti samý signály,
flirtovala jsem a dávala ti zelenou,
dělala jsem, co jsem mohla...
abys...
A tys... neudělal nic.
Nepokusil ses mě políbit, nic.
Věř mi, že jsem chtěl.
Ale neudělals to.
Jo.
Nevěděl jsem, jak udělat první krok.
Tehdy jsem nebyl zrovna lamač srdcí.
Aha.
A co teď?
Co, co teď? Jestli jsem lamač srdcí?
Nebo jestli tě chci políbit?
Víme, že lamač srdcí nejsi.
Takže...
Ty mi dáváš zabrat...
Usnadním ti to.
To je výhled, co?
Další důvod, proč jsem rád, že žijeme
na téhle straně řeky.
S tou hrdostí na svý Brooklynský kořeny to přeháníš.
To se nedá přehnat.
Víš, co jsme s kamarády říkali,
- když jsme byli malí? - Ne. Co?
Každý ráno se probudíme
a děkujeme Bohu, že jsme odsud.
Víš, za co jsem
Bohu děkoval dneska ráno?
Ne, o tomhle jsme mluvili.
- No... - Chystáš se říct
něco kýčovitýho, že?
Snad jsme se dohodli!
Děkoval jsem Bohu, že jsem tě poznal.
Tommy, to... to není fér!
Byli jsme na stejné vlně!
Ale když ty takhle,
- tak já můžu taky. - Tak se ukaž.
Víš, jak jsem řekla,
že nechci mít kluka?
Jenže tys pak
všema těma řečma o lásce spustil lavinu.
Tak já zajdu ještě dál.
- Jo? - Udělám něco
docela šílenýho.
Zvládneš něco šílenýho?
Pokud je to šílený s tebou,
tak myslím, můžu být takovej blázen, jak bude potřeba.
Je to dost šílený?
Řekl jsem, ať se ukážeš!
Thomasi Tanneli McKenno McMullene.
Nikdy jsem nechtěla přítele,
natož manžela.
Ale nikdy jsem k nikomu nic podobnýho necítila.
Takže jo. Srát na to. Vezmeš si mě?
Rozhodně.
Možná na malíček.
Jo.
Vypadám jako pořádnej mafián.
Připadám si jako Henry Hill!
Karen, proč jsi to udělala?
Karen, to byly všechny naše prachy!
- Proč jsi to udělala? - Promiň, Henry!
Stejně by to našli, Henry!
Karen!
Promiň! Promiň.
- Jsi vtipná. - Jak vtipná?
Jako klaun?
Teď jsme v tom fakt po uši, co?
Myslím, že asi jo, kamaráde.
Hele, co jsem přestala kouřit,
je trocha zmrzliny po sexu...
Dokonalost.
Já si rozhodně nestěžuju.
Potom si dám doutník
a tohle bude nejlepší noc,
jakou jsem zažil už za celý roky.
Tebe je snadný potěšit, Barry.
- Na rozdíl od tebe, co? - Cože?
Já...
Netrvalo to tak dlouho.
O tom nemluvím.
Jednu věc nechápu.
Jak je možný, že tak krásná,
úspěšná ženská jako ty
žije sama v tomhle velkým hezkým domě?
Možná to tak chci.
Jo?
Jo. Jsem se svým životem moc spokojená.
Fakt.
Já jen, víš...
na některý věci v životě jsem nepřišla.
Jaký věci?
Vztahy, manželství... takový věci.
Páni. No, já nemám v těchhle věcech
zrovna co mluvit.
Ale co tvá dcera?
Očividně jsi odvedla dobrou práci.
- Jo. - Musí být
hodně chytrá, když poznala,
jaký je můj syn terno.
No jo.
S ní se mi to fakt povedlo.
Jsem na ni moc pyšná.
A proto, i když...
I když to bylo hezký,
a bylo to...
- Bylo to... Bylo to fantastický. - Fantastický.
Já nevím.
Nevím, moc jejich vztahu nefandím.
Hele, nemyslím, že si musíme dělat starosti.
Měli jen pár rande.
Co by se tak mohlo stát?
Panebože.
Proboha, to je Karen.
Nechceš prostě zaklepat?
Ne. Tohle ji hrozně štve.
- Ahoj, mami. - Ahoj.
Nemůžeš zazvonit jako normální člověk?
No, když v tuhle hodinu zazvoním,
tak nejspíš neotevřeš, ne?
Ale když zapískám, budeš vědět, že jsem to já.
Dobře, když už vím, že jsi to ty,
co chceš, zlato?
Máme novinku.
- Jakou? - Dost velkou.
Takovou, že mám jít dolů a otevřít dveře?
Nebo mi to řekneš odsud?
Já nevím, to asi záleží na tom,
jestli ti zásnuby připadají jako velká novinka.
Co jste to udělali?
Karen! Proč jsi to udělala?
- Promiň. - Proč jsi to udělala?
- Karen... - Pamatuješ si to z Mafiánů?
- Proč jste se zasnubovali? - Protože jsem zamilovaní.
Být zamilovaný není důvod se zasnoubit.
Cos to sakra řekla?
Buď potichu.
Mami, co se děje?
- To kočka. Co... - Počkat.
Co se tam nahoře děje? Mami, ty tam někoho máš?
- Ne. - Jo.
Proboha, máš. Kdo je to?
Zlato, přestaň odbíhat od tématu.
- Chci s tebou mluvit. - Ano, madam.
Máš klíč?
Jo.
Tak proč pískáš? Pojď dovnitř.
- Ahoj. - Ahoj.
Jsi opilá. Pojď dovnitř.
To jsem!
Proboha. To je katastrofa.
Co budeme dělat?
Nevím, proč to tak hrotíš.
Jsou kurva zasnoubení!
Jestli teď nejsi schopná
s nimi mluvit,
můžu jít dolů a probrat to s nimi.
Přece jen je to můj syn, ne?
Ne, zůstaň tu a buď zticha.
Dobře, aby bylo jasno,
chceš, abych tu zůstal, dokud neodejdou?
Proboha. Nech těch vtipů.
Vážně!
Bylo to v pohodě?
Víš to jistě?
Jo.
Musím přiznat,
že jsem netušila, že to může být takový.
Jo. Jo, bylo to
fakt skvělý, že?
Asi si od sousedů odnaproti
- něco vyslechnu. - Proč?
- Byla jsem hlučná? - Ne, nech...
Byla!
Ani jsem si to neuvědomila!
Nemusíš se za to stydět.
Hele, víš, jen...
Jen nebuď překvapená, jestli na tebe zítra budou lidi
vrhat divný pohledy.
To je vše.
Víš... Já...
Nic takovýho jsem nikdy nedělala.
A bylo to úžasný.
Fakt. Já...
Nevím, jak to chodí,
a tak si říkám, že bych asi měla jít.
Cože? Ne.
Patty, ne... Nemusíš nikam chodit.
Asi bych fakt měla.
Víš, hodně se mi toho teď honí hlavou.
Hlavně zmatek
a pěkná dávka náboženské provinilosti.
Měla bych si to srovnat.
Dobře. No...
Hele, jestli se ráno probudíš
a rozhodneš se, že tvůj snoubenec je moc velkej kretén na to,
abys s ním strávila zbytek života...
Tak zavolej,
protože bych tě rád zase vzal ven.
Vážně?
Musím jít.
To je kuchyně.
Pat...
Pořád tu jsi.
Půjdu po schodech.
- Dobrou noc. - Jo, řekla bych to samý,
ale podle těch zvuků už se stalo.
To si ani neumíš představit.
Dokázali jste, že jste nezodpovědní...
a neuvážení.
- A neuvěřitelní. - A neodolatelní.
A očividně nezralí.
Jaký máte plán?
Zatím žádnej není.
Ale víme, že spolu chceme být navždycky.
Dobře. Na to jste si mohli podat ruce.
Odpřisáhnout si to.
Sestěhovat se. Ale ne se zasnoubit.
Promiň, mami, ale je to můj život.
A jsme do sebe zamilovaní.
Dobře.
Určitě je to pro vás šok, Nino,
ale my dva jsme taky šokovaní.
Ani jeden z nás nehledal vztah.
Ale potom nás oba převálcoval tenhle úžasnej cit
ve stejnou chvíli a potom jsme...
se na sebe podívali a prostě jsme věděli, že...
že je to něco výjimečnýho.
Lidi...
Víte, jak se tomu říká?
- Jak? - Říká se tomu
simultánní orgasmus.
Taky to znamená, že jste do sebe celí žhaví.
Jste dva mladí pohlední lidi,
kteří si spolu očividně skvěle užívají v posteli.
Varování. To pomine!
A to, že spolu vy mladí
zažíváte úžasnej sex,
neznamená, že se máte vzít!
Ježiši.
Dospějte.
Pěkná halenka, mami.
Díky.
Jako vánoční dárek.
Tak jo, víš, můžeme jen doufat, že si to rozmyslí.
Ale vidět věci z cizí perspektivy,
a hlavně z té mojí, není zrovna její silná stránka.
Moment.
To víno znám.
Cos to sakra udělala?
Jo, bylo to super a šokující.
Ne. Ne. Tohle nejsi ty. Nejsi... taková.
To máš asi za to,
že posloucháš svou sexem posedlou tetu.
Patty, jsi to ty?
- Jdu si lehnout. - Počkej.
Čekala jsem na tebe. Všechno mi pověz.
Bože. Koukni se na sebe! Ty šaty a ty boty!
- Já to věděla. - Jo?
Vědělas taky, že mi poděláš životní plán, když jsi
Terrenci Josephovi řekla,
že potřebuje víc sexuálních zkušeností?
A vedělas, že tvá rada,
abych se vyspala s někým jiným,
mi udělá v hlavě totální guláš?
Protože... Zrovna jsem prožila
jeden z nejúžasnějších zážitků v celým životě.
A teď se mám zítra vrátit
k Terrenci Josephovi?
Tos taky věděla?
Počkej. Vrať se k tomu uprostřed.
K tomu o úžasným zážitku.
- Popiš mi to. - Ne!
Už nikdy ti nic neřeknu.
Už nechci žádný rady,
šaty, nic.
Chci, aby všechno bylo jako dřív.
Mrzí mě to, Patty.
Jednou mi poděkuješ. Věř mi.
Tohle je požehnání.
Zpátky ve staré čtvrti. Na staré ulici.
Tvůj domov z dětství.
Někdo by řekl, že je to krok zpět,
ale podle mě to bude začátek
skvělé nové kapitoly.
Kdo říká, že se člověk nemůže vrátit domů?
Hej, tati, jsi tu?
Jo, jsem v ložnici.
Jsi totální blbec, víš to?
- Cože? - Fakt totální blbec.
Co se děje? Co jsem sakra udělal?
To myslíš vážně?
Ty ses včera vyspal s Kareninou mámou?
A prosím tě, nepopírej to, jasný?
Protože pila to víno,
pro který mě strejda Pat poslal.
To nic nedokazuje.
Možná jí chutná to samý!
Vždycky měla skvělej vkus.
Ráno to Karen řekla.
Řekla jí všechno.
Ježiši. Fakt?
Dobře. Jsem vinen.
Ale nechápu, proč je to problém. Jasný?
Znal jsem ji dávno předtím, než tys poznal Karen.
Cože? Znals ji první?
To jsme snad v pátý třídě?
Co ti mám říct? Přitahujeme se.
Vždycky to tak bylo, jo?
Když si vezmu, žes byl nahoře v její ložnici,
když jsme tam včera přišli,
to je zvrácený a šílený.
Nedokážu to vůbec pobrat.
Hele, na mou obranu,
se to stalo, než jste se zasnoubili, jasný?
Kdybych věděl, jak je to vážný,
- nikdy by se to nestalo. - O čem to mluvíš?
Věděls, že je to vážný,
protože ses mě na to ptal!
A já ti řekl, ať se od její mámy držíš dál.
- Počkej. Kdo se zasnoubil? - On.
- Zasnoubil ses. - Bože.
- Když se to stalo? - Včera v noci. Jasný?
- Ona požádala o ruku mě. - Tak to je dobrý.
Ten, co nikdy ani nebyl ve vztahu,
nevěří na lásku a pomlouvá manželství,
kudy chodí, se zasnoubil.
Vážně se chceš držet té teorie,
že na mě nežárlíš?
Promiň. Co mají moje zásnuby
- co dělat s tebou? - Všechno.
A dokazuje to mou pointu, že musíš vždycky
být středem pozornosti.
A nedokázals přijmout fakt, že moje svatba
bude rodinu po zbytek roku zaměstnávat.
Promiň. O jaké svatbě to přesně mluvíš?
Protože pokud vím, tak jste se ty a pak Nevázaný,
pan Chci si ještě jednou vrznout,
před pár týdny rozešli.
Hezký.
Dobře. To bylo škaredý.
A je mi smutno, že jsem toho musel být svědkem.
Budeš se sestře muset omluvit.
A já se musím omluvit tobě.
Moc mě to mrzí, Tommy.
Přísahám, máš moje slovo.
Už ji nikdy neuvidím.
Ale musím tam ještě teď zajít,
protože jsem u ní včera nechal peněženku, tak...
Tys u ní včera nechal peněženku?
Stává se to.
No, tati, ty jsi fakt poděs.
A řeknu ti jen jednu věc.
Nebo ti spíš připomenu, co rád říká strejda Pat:
„Bůh nás vždycky zkouší.“
A ty, táto, propadáš.
Na plný čáře.
Teď jsi přešel na víru?
Ajaj.
Neuvěřitelný.
Necháš tu Patricka na měsíc
a co udělá?
Udělá z tvýho syna pánbíčkáře.
Jak se to říká?
Každý dobrý skutek je po zásluze potrestán.
Možná musíš přijmout část viny.
Nina se ti líbí, ne? Vždycky se ti líbila.
Dokonce sis myslel, že by mohla být ta pravá, ale...
On s tím nesouhlasí, tak to musíš nechat plavat, ne?
To musíš.
Půjdeš tam a řekneš jí, že je konec.
Barry, odstěhoval jsem se.
Chci ti poděkovat za tvou pohostinnost.
I když tak bych to úplně nenazval.
Vidíš, co se stane, když se soustředíš pořád jen na sebe?
Nakonec si zase budeš muset prát sám.
Pozdravuj děti.
Včerejší noc byla...
Docela překvapivá.
Já ne... Ne.
Nemyslím nás. Mluvím o Karen.
Mám pocit, že máš pravdu.
- Jo. - Nesmím se do toho plést.
Je to její život.
Hele, v určitým bodě
prostě musíš přestat ovládat a nechat to na nich.
Já vím. Jen se mi to nelíbí.
Já jen... Láme mi srdce,
že už vyrostla, chápeš?
Já vím. Protože kdo jsme,
jestli už nejsme rodiče?
Vážně, nevím, co se sebou.
Pokud se nestarám o Karen...
- Jo. - Tak co... Co budu dělat?
Jo. No, tak daleko ještě nejsem,
vzhledem k tomu, že se mi děti nastěhovaly do domu.
Vlastně ti závidím.
Kéž by tu Karen chtěla bydlet.
Místo toho jsem tu sama.
V tomhle velkým domě...
jsem jen já.
Sama v tomhle velkým, prázdným domě?
- Něco mě napadlo. - Ne.
Kéž bych ti to mohl
nějak usnadnit.
Už to dělat nebudeme. Byla to jednorázovka.
A vlastně abych byla přesná, bylo to...
tak trochu na rozloučenou.
No, bylo to fajn.
A překvapím tě...
že s tebou vlastně souhlasím.
Říkal jsem si,
že kvůli dětem
tomu budeme muset udělat přítrž.
Mělas slyšet, jak nasranej byl Tommy
dneska ráno.
A nechci to riskovat, víš?
Protože pokud jim to opravdu vyjde,
my dva se budeme vídat mnohem častěji.
- Jo. - Musíme se ovládat.
Správně.
To mi nevadí.
Z mé strany bude třeba hodně
- sebeovládání, ale... - Mám na sobě zvířecí vzor.
To je mučení.
Hele, řeknu to narovinu.
Musíme to celý odvolat.
Je to moc, moc brzo, moc šílený.
A pak ta věc s našima.
Je to až moc komplikovaný.
Díkybohu. Cítím to úplně stejně.
Fakt?
To je taková úleva.
Je blbý chtít zpátky ten prstýnek?
Ne. Samozřejmě.
Díky.
- Jsi smutnej? - Ne.
Pokud mám být upřímnej,
spíš se mi ulevilo.
- Jo, mně taky. - Jo.
Ale pořád můžeme randit, ne?
Jo.
Na to zasnoubení být nemusíme, můžeme jen...
být pár, ale ne tak vážnej.
No jasně.
Zaprvé to stejně není nic pro nás.
Takoví my nejsme.
- Vážnej vztah. - Ne.
A zadruhé tě mám fakt rád.
Teda,
miluju tě.
Jen nejsem připravenej na to:
„Dokud nás smrt nerozdělí.“
Rozhodně. Na 100 %.
Co se děje? Je někdo doma?
Jsem tady!
Pats, co to děláš? Za bílýho dne.
Proč máš pořád pyžamo?
Mám depresi.
Tohle dělám, když mám depresi.
Nech mě.
Copak jsi toho už neudělal dost?
Nechápu. Proč je všechno,
co se v tomhle domě stane, moje vina?
Asi protože je.
Dobře. Nechám tě.
Neuvěřitelný.
Haló!
Co pro tebe můžu udělat, mladíku?
Jo. Fakt?
Tak dobře. Jo.
Tvoje tajemství je u mě v bezpečí.
Slibuju. Neřeknu jí ani slovo.
Kdo to byl?
Tomu neuvěříš. Byl to TJ.
- Co říkal? - Není to dobrá zpráva.
Chtěl moje požehnání.
Chce tě znovu požádat o ruku.
Na to jsi řekl, že mi to neřekneš?
Jo, ale říkal jsem si, že bys asi ráda
tu informaci měla,
po tomhle měsíci.
Nerad bych, aby tě zase něco zaskočilo, víš?
Jo, to asi ne...
A řekl, kdy to udělá?
Jo. Řekl, že tu hned bude.
Tak hned.
Jo. To je nejspíš on.
- Budu hádat... - Ještě jsem se neosprchovala.
Hned jsem tam!
Jo. Ale nemusíš říkal ano.
Chtěl moje požehnání,
ale já mu ho nedal.
Tak to ber v potaz, jo?
To už stačí!
Co tady děláš?
Hele, seděl jsem v práci
a najednou si uvědomil, jak chci, aby moje budoucnost...
naše budoucnost vypadala.
A proto jsem tě musel vidět.
Ale ne...
- Terrenci Josephe, vstávej. - Ne, to je dobrý.
Prosím, vstaň.
O co jde?
Nejsem si jistá, že bychom
to zasnoubení měli tak uspěchat.
Je to tím, že jsem spal s tou holkou, že?
Já věděl, že ti to nemám říkat.
No, tak trochu. Ale ne úplně.
Protože, víš, já taky s někým spala.
A jsem z toho fakt zmatená.
A myslím, že by nám oběma prospěla
nějaká doba od sebe.
Dobře. Páni! Moment.
Tys s někým spala?
- Jo. - Ale proč?
Proč?
Počkej, já nevěděl, že to chceš.
No, asi jsem taky byla zvědavá.
Ježiš.
Páni, to jsem nečekal. Dobře.
Ale víš co?
To jsi přesně měla udělat.
Jo? Hele, to je dobrá zpráva.
- Jo? - Jo.
Potřebovali jsme šanci se vyřádit,
jak řekla Molly.
Přesně to jsme potřebovali.
Jo. Ale problém je,
že když jsme ty dveře otevřeli,
jak je zase zavřeme?
Je to jako džin v lahvi.
Zubní pastu do tuby nevrátíš.
Rozbitý vajíčko neslepíš.
Nevím jistě, jestli rozumím.
No...
oba jsme zjistili, co tam venku je,
a možná jsme kvůli tomu změnili vkus.
Počkej...
Chceš říct, že se ti ten kluk, se který jsi spala, líbí?
Já nevím. Možná.
Ale vím, že nejsem připravená
říct ano navždycky.
Kurva.
Já jsem takovej kokot.
Tak trochu.
Promiň.
Vím, že na papíře se ke mně skvěle hodíš
a máš dokonalej životopis
na život, jakej jsem si představovala. Jenže...
Asi je čas, abych se řídila srdcem
místo hlavou, víš?
Vlastně
ani ne tak srdcem.
Spíš...
jiným... pudem.
Musím jít.
Kam?
Patty, no tak.
Patty!
Ahoj.
Je tu Sam?
No to se podívejme.
Dívka snů, co vyje na měsíc.
Ráda tě zase vidím.
Tak tohle je ona?
Do téhle je takovej blázen?
Hele, Zvonilko, na něco se tě zeptám.
Přijde ti hezký našeho bráchu tak využít?
Nevědělas, co cítí?
Nevědělas, že jsi jeho tajná láska?
Láska?
Láska!
Patnáct let na tebe pořád myslí.
Patnáct let a ty si sem naběhneš a využiješ ho na sex.
Jako by byl kus masa.
Jak nějakou loutku.
Klid... Páni. Ahoj.
- Ahoj. - Co tady děláš?
Chtěla jsem s tebou mluvit.
Jo. Jasně...
Tři grácie už znáš, moje sestry,
Cathy, Carla a Christine.
Holky, tohle je Patty McMullenová.
Jo, my už se známe.
Tos byla ty, že?
Díky.
Víš co? Promluvíme si venku.
Promluvíme si venku, daleko odsud.
- Rozluč se. - Ahoj.
Jsou trochu ochranářský a...
hodně šílený.
- Jo. - Takže...
Co... Co se děje?
Zrušila jsem zásnuby. Nebo jsem se podruhé nezasnoubila.
Tak jako tak, je po všem.
Je konec a pro mě je to fakt velká věc,
protože poprvé v životě
nevím, co budu dělat dál.
Tohle o mně nevíš, ale jsem plánovačka.
- Jo. - Už od malička
mám naplánovanej celej život.
Spoustu cílů a seznamů,
věci, který chci udělat do určitýho věku, ale...
rozhodla jsem se, že už to dělat nebudu.
Rozhodla jsem se, že budu prostě žít
a hodím opatrnost za hlavu
a nechám se vést, kam mě vítr zanese a...
No.
Teď mě nese k tobě.
Ani ti neumím říct, jakou z toho mám radost.
- Můžu ti dát pusu? - Pojď sem.
O ROK POZDĚJI
Můžu jen říct...
...jak jsem šťastnej,
že už nemusím pořádat Díkůvzdání?
Patricku, tohle je skvělá nová tradice.
Všichni se vrátíme na Long Island
a ty můžeš navařit.
S tím souhlasím,
protože mě to těší.
Rád bych před jídlem
pronesl modlitbu.
Zas to nepřehánějme, Patricku,
protože Díkůvzdání není náboženskej svátek.
Jo? A všichni padáme hlady.
Ježíš pro tebe zemřel na kříži, Barry.
Hlavně pro tebe.
Nemohl bys mu věnovat 30 vteřin?
Neposlouchej ho, strejdo.
Dej si na čas.
Díky.
Tohle byla oblíbená modlitba naší matky.
Chytneme se za ruce?
Opravdu je to nutný?
Udělám to.
Musíme!
- No tak. - Díky, Molly.
Díky, Molly.
Ať láska a radost prozáří vaše dny
a teplo vaše srdce a váš domov.
Ať při vás stojí přátelé dobří a oddaní,
kamkoli vás cesta dovede.
Ať váš svět požehná mír a hojnost
a štěstí se u vás ohřeje.
A nechť vám každé životní období...
jen to nejlepší přinese.
Amen.
Můžu... Můžu taky něco říct?
Moje matka, tvoje babička, vždycky říkávala,
že vděk není jen o požehnáních, kterých se nám dostane,
„Ale o tom, co s nimi uděláme.“
- Přesně. Jo. - Jo.
Potom je tohle požehnání...
- Jo. - ...se kterým jsme naložili dobře.
Hej.
Hej, lidi, no tak.
Nechte prostor pro Ježíše.
Má ještě někdo přípitek nebo požehnání od mámy?
Moje babička říkávala:
„Mít kam jít je domov.
Mít koho milovat je rodina
a mít obojí je požehnání.“
Říkávala to v jidiš, což znělo líp.
No tak, Waltere.
Všichni nováčci pronáší přípitky.
Ukaž, co máš.
Dobře. Když jsme u požehnání a vděku,
rád bych jen řekl,
že když vám Bůh dá druhou šanci...
neberte ji jako samozřejmost.
Já ji tak neberu.
Já... Rád bych něco řekl,
pane McMullene, jestli můžu.
„Pane McMullene?“ Já toho kluka žeru.
Prosím, Same.
Což v podstatě znamená...
„Muž nemůže zazářit,
pokud u stolu nemá svou rodinu.“
Dobře, taky chci pronést přípitek.
Chci jen říct, Šťastné Díkůvzdání.
Šťastné Díkůvzdání.
Jsem tak vděčná za všechny u tohohle stolu.
A zadruhé, rodiny nejsou dokonalé.
A ani tahle není výjimkou.
Ale myslím, že nám to jde dost dobře.
Tak prosím připijte
na rodinu McMullenovu.
Překlad titulků: Tereza Kochova