Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Ollie! Ada! Jön anya.
Erre menjünk!
- Lányok! - Anya!
- Rose! - Merre vagy, anya?
- Anyu! - Segíts, anya!
LÉLEGZET-VISSZAFOJTVA
AZ OKLAHOMAI „SERPENYŐNYÉL”, 1933
Drága Urunk! Kérjük, tartsd kordában a viharokat!
Mérsékeld a port!
Köszönjük, hogy munkát adtál Henrynek. Vigyázz az úton lévőkre!
Gondoskodj róla, hogy Henry épségben hazaérjen!
Keressen annyit, hogy befejezhessük a házunkat! Legyen bő a termés!
Ne arra figyeljek, amitől megfosztottál, hanem arra, amivel megajándékoztál!
Segíts nekem egészségben és biztonságban tudni Rose-t és Ollie-t!
Ne betegedjenek meg, mint a többi gyerek!
Rose, szórj le egy kis szénát, drágám! De csak keveset!
Be kell osztanunk.
Inkább rajtam ejts sebet, ha ezzel meg tudom óvni őket!
Csókold meg Adát helyettem!
Ígérd meg neki, hogy ellenállok a gonosznak, hogy újra együtt lehessünk!
ADA JUNE BELLUM ELHUNYT 1928. JÚNIUS 3-ÁN
Mindannyian.
ADDIG ALSZOM, MÍG ÉRTEM NEM JÖTTÖK
Emlékszel rá?
Amikor ma este ébren fekszem, száműzd belőlem az aggodalmat!
Jutalmazz meg az alvás sötét ajándékával!
Ámen!
Kértem apukátokat, hogy javítsa meg. A világ összes ideje sem elég.
Szerinted eljut Philadelphiába?
Nem, az túlságosan keletre fekszik.
Én szeretnék eljutni oda, hogy lássam, milyen.
Talán jövő nyáron.
Ha jó lesz a termés.
Zárd be utánam!
Kövesd az ujjam, miközben olvasom!
A SZÜRKE EMBER
„A Szürke Ember bezárta feleségét
és öt gyermekét a hálószobába, majd parazsat gyűjtött a tűzből.
Hat angyalt akart a halálba küldeni, de a sors még egy áldozattal számolt.
Hamarosan a Szürke Ember észrevette, hogy az inge is lángra kapott.
Tehetetlen volt és elnyelték a lángok.
Most porvihar idején a Szürke Ember hamvait hordja a szél.
Járja az éjszakát.
Ha nem viselsz maszkot, belélegzed őt, és szörnyűségekre vesz rá.”
- Ugye bezártuk az ajtót? - Őt az sem állítja meg.
- Miért? - Azért, mert darabjaira hullik,
beszivárog a repedéseken keresztül, és belélegezzük.
Ez történt a mamával is.
- Belélegezte. - Nem.
Csak feldúlt volt Ada miatt, és nem aludt.
Gyertek velem!
Nem fogom sátorba költöztetni őket. Így is annyit nélkülöznek.
És Adát sem hagyom itt.
Egyedül.
Lányok!
Hogy sikerült elindulnia Henrynek múlt héten?
- Nos... - Igen?
Jó páran mentek.
Az utolsó mohikán.
- Sajnálom. - Ugyan!
Nehéz lépést tartani a porral.
- Egész éjszaka szenvedett. - Ő is elkapta azt a nyavalyát?
Úgy tűnt, de aztán romlott az állapota. Dr. Cox szerint tüdőgyulladása van.
Nem fertőző. Az orvos azt mondta, hogy a levegőben lévő por az oka.
Az ellen mit tehetnénk?
Harcolunk ellene.
Thomas nincs jól.
El kéne menniük ahhoz a hitgyógyítóhoz Guymonban.
Egy öregembernek az ízületi gyulladását is meggyógyította.
Szépen kiegyenesedtek a csontjai.
Jó, hogy elhoztad a lányokat is, Margaret.
Miért?
Nem hallottál a Calabashben történtekről?
- Az apa szerint zárva volt az ajtó. - Mégis bejutott a házba a haramia.
Kifosztotta a kamrát. Kekszet evett a baba felett.
Nem, Birdie, amikor rátaláltak, már nem evett, csak a babát nézte.
Biztosan éhes volt.
- Az éhség nem magyarázat erre. - Csak bámulta.
Ahogy arra sem magyarázat, amit utána tett.
Megkötözte az apát, hogy végignézze, amint megöli az anyát és a gyerekeket.
Kibelezte őket.
A házimunkával is alig haladok, de hogy még a zsiványokra is figyeljek?
Állandóan résen kell lenni.
Elkapták a haramiát?
Egyelőre nem, de nagyon furcsa az egész. Senki sem látta őt távozni onnan.
Mintha beleolvadt volna a porba.
Te jó ég!
Uramisten!
- Most nem mehettek el. - Pedig azon vagyok.
- Süvít a szél. Vihar lesz. - Mindig az van.
Sokan halnak meg viharokban. A szekéren védtelenek lesztek, Esther.
A lényeg, hogy Thomas és Jacob bent maradjanak.
Takaríts és zárkózzatok be!
A por úgyis áthatol mindenen. A legfurcsább helyeken bukkan fel.
Éjszaka azt álmodtam, hogy...
Egyre csak köhögött.
Fogtam egy zsebkendőt, és a szájába tömtem.
Újra és újra.
Ne haragudj!
El kell vinnem innen a fiúkat.
Jól van, semmi baj.
Fogjátok a zsineget, nehogy eltévedjetek!
Hol van Ollie? Sehol sem látom.
- Aput akarom. - Tudom.
De hol van?
- Hidat épít. - Úgy bizony.
Támadt egy ötletem.
Minden egyes apu nélkül eltöltött nap után bevésünk ide egy rovátkát.
Mitől ijedtél meg?
A férfitől odakint.
Milyen férfitől?
Maradjatok itt!
Ne menj ki, anya!
A Szürke Ember? Ráijesztettél, Rose.
- Nem megmondtam, hogy dobd ezt ki? - De igen.
Ez talán felfogja a port.
Mi van a férfival?
- A haramiával, aki köddé vált. - Nincs senki odakint. Rendben?
Ez csupán mese.
De az.
Mint egy álom, csak nappal.
Magammal viszem.
Mesélsz a búzáról?
Rögtön az első évben bő termést hozott.
Amikor fújt a szél, tengerként hullámzott a búzaszár.
Egyszer órákon keresztül bújócskáztunk a magas fűben.
Gyere!
Siess már!
Ha pár centire voltatok, már nem láttalak titeket.
De a kuncogásotokat hallottam.
Olyan tökéletes volt.
Jó éjszakát!
- Anya! Kelj fel! - Mi az, mi történt?
Tényleg van valaki odakint.
Látod?
Itt várjatok!
Ez Jacob. Esther fia.
Biztos felborult a szekér a tegnapi viharban.
- Hol van Esther? - Nem tudom.
Thomas a szekér alatt bujkált. Úgy félt, hogy alig tudtam kicsalogatni.
Esther biztos elment megkeresni Jacobot.
Isten útjai kifürkészhetetlenek.
De Isten bölcs gondviselő.
Csak ki kell tartanod a hited mellett.
Hinned kell benne, hogy terve van Jacobbal.
Olyan fontos terve, amit talán fel sem foghatunk.
Gondolom, bizonyos dolgok nem rajtunk múlnak.
Van, ami rajtunk múlik.
Nem hihetjük vakon, hogy Isten tenni fog valamit.
Hogy ez a terv része vagy meghalnak.
- Mind meghalunk. - A büszkeség beszél belőled.
Inkább a gyerekét féltő anya.
- Próbáltam elmenni. - A vihar kellős közepén.
Nem én irányítom az időjárást. Nem tudok esőt fakasztani. Mégis mit kéne tennem?
Sepregess!
Makkegészséges.
Elkezdett vérezni neki. Alig akart elállni.
Száraz a levegő. Erre tippelnék.
Tippel?
Azok után, ami Ollie-val és Adával történt...
Aggódom. Adának is folyton vérzett az orra.
Esther említette, hogy Thomas a portól betegedett meg.
A levegőtől.
Árulok maszkot.
Talán segíthet.
Szedi az altatót?
Azt tanácsolom,
hogy zárják le a házat, amennyire csak lehet, és viseljenek maszkot.
Nyugodjanak meg!
Ébren vagy, anya?
Nem kéne egy szobában aludnunk.
Egy szoba lezárására elegendő szövetünk van.
Mi lesz, ha újra megtörténik és felkelsz?
Nem érted, hogy a por minden nyíláson beszivárog?
Ezért beteg az unokatestvéred, Thomas, és ezért vérzik az orrod is.
Apa után akarok menni.
Majd ha küld több pénzt, vonatra szállunk.
Ígérem.
Lelkemet megvidámítja
Kapott valaki levelet?
Mi Henrytől várunk, utána el akarunk menni.
Nem hallottad, hogy bizonytalan időre felfüggesztették a postai szolgáltatást?
Olyan sok por halmozódott fel, hogy Woodwardban kisiklott egy vonat.
Minden utasa meghalt, csak egy szamár élte túl a tehervagonban.
Itt ragadtál velünk.
Értem.
Van hír a haramiáról?
Most már arra gyanakodnak, hogy az apa tette.
Ő ölte meg a gyerekeket, a betolakodós szál pedig csak mese.
A szomszédunk szerint furcsán viselkedett előtte,
mintha teljesen más ember lett volna.
Gondoljatok bele!
Senki nem látta sem érkezni, sem távozni azt a haramiát.
Vedd fel a hálóingedet!
- Be kell kötni az ajtót! - Megtettem.
Az a tehén tart minket életben.
- Így is éhezik. Baja eshetett volna. - De bekötöttem.
Szorosabban kell. Mi az?
- A Szürke Ember bántotta a tehenet. - Elég ebből! Felejtsd el a Szürke Embert!
Fejezd be a házimunkát!
Rose?
Szórj le egy kis szénát!
Sajnálom a veszekedést, de...
Rose!
Kit láttál a pajtában?
Már mondtam. A Szürke Embert.
- Azt hittem, ő nem létezik. - Attól még lehet valaki oda...
Maradjatok itt!
Gyere elő, különben felgyújtom az egész pajtát, Isten a tanúm!
- Mondtam, hogy maradjatok lent. - Félünk.
Maradjatok mögöttem!
Ki maga?
Wallace Grady testvér.
Nem akarom bántani magukat. Csak menedékre volt szükségem.
- Henry említette, hogy van egy pajtájuk. - Henry?
Nem ismeri fel a kabátját?
Bántotta őt?
Dehogyis, asszonyom. Egyházi ember vagyok.
Nyugat felé haladva több helyen is meghúztam magam,
Henry testvér pedig odaadta nekem ezt, és megkért, hogy nézzek be magukhoz.
- Miért nem kopogott az ajtón? - Előtte össze akartam szedni magam.
A sérült lábam miatt alaposan megtépázott a vihar.
Nem akartam megijeszteni a lányokat, meg magát sem a kinézetemmel.
Te vagy Rose, ugye? Maga pedig Margaret.
- Henry szólt volna nekem. - Lelassult a posta a vonatok leállásával.
Most azonnal menjen innen!
Hasznukra lehetnék. Nagy szükség van manapság Isten igéjére.
- Esőre van szükség. - Haladjunk sorban!
Tűnjön innen! Tűnés!
Éhezik a tehenük, ami azt jelenti, hogy hamarosan maguk is éhezni fognak.
Nemde?
Elapadt a teje, de azon segíthetnék.
- Jól van, semmi baj. - Drágaságom!
Nincs semmi baj.
- Segíts, anya! - Csak lélegezz!
Maradjon ott!
- Asszonyom, segíthetek neki. - Anya!
- De ahhoz hozzá kell érnem. - Miért?
Így működik a kézrátétel. Meggyógyíthatom. Tényleg.
Ugyan mi baj történhet?
Margaret!
- Segíts, anya! - Engedje el!
Engedje már el!
Mit művelt vele?
Anya!
Elállt.
Megyek.
Pihennem kell.
Meg tudja indítani a tehén tejét?
Hogyan?
Az ördögszekér hamar felszívja a vizet. Értékes táplálék.
Ezzel alszom, és tudom, hogy kell használni.
Megértette?
Ha megengedem, hogy itt maradjon, annak híre megy.
Kerülném a feltűnést és a pajtában maradnék.
Meggyógyított engem?
Nem tudom.
Rose!
Gyűlöllek, Margaret. Olyan finom kezed van!
Ez az álomházunk.
A héten nem voltál templomban, Margaret. Aggódtunk érted.
Anya! Itt van Thomas.
Hol van Esther? És hogy jött el idáig egyedül Thomas?
- Szegény pára! - Birdie, szólj a seriffnek!
Megszakad a szívem.
Nem is keresi őt, Margaret.
Meg kellene tudni, hogy ez csak a gyász kivetülése, vagy valami komolyabb.
Esther! Én vagyok az, Margaret.
Esther?
Emlékszel, amikor Ada meghalt?
Sokáig azt hittem, én is követem.
De gondolnod kell a másik gyerekedre.
Az ő egészségére.
A férfi vigyázott rá.
Vagy csak álmodtam?
Igyál egy kis vizet! Csak egy kortyot!
Mióta fekszel itt?
Nincs jól.
Biztos benne?
Szívesen befogadnám Thomast, de nincs elég élelmünk.
Gyere, kicsi Thomas! Menjünk!
Margaret!
Köszönöm, hogy meglátogattál!
Minden rendben lesz. Csak vigyázz magadra!
- Mi történik? - Csak egy kis időre, Esther.
Mit csak egy kis időre?
Csak míg talpra nem állsz.
Elviszitek? Hova viszitek?
Nem... Nyugodj meg!
Ő a fiam! Nekem már csak ő maradt! Nem vagy különb nálam, ugye tudod?
Egyáltalán nem. Hiába hitted mindig is ezt.
Te is ugyanígy végzed majd! Nézd csak meg, milyen leszel!
Nézz rám! Ugyanígy végzed te is! Látod?
Ugyanígy végzed! Majd meglátod! Ezt még megbánod! Ne vegyétek el tőlem!
„Teljes örömnek tartsátok, amikor különféle kísértésekbe estek,
tudván, hogy hitetek próbája állhatatosságot eredményez.”
Ez gyönyörű.
- A magáé? - Édesanyámé volt.
- Az ő hatására fordult az egyház felé? - Részben.
Az apám prédikátor volt. Ő mondta, hogy már kis koromban megvolt a képességem.
A testvéreimhez hasonlóan. Négy lánytestvérem van.
Hol vannak most?
Ketten Texasban, kettejüket pedig elvitte a skarlát,
miközben én az igét terjesztettem.
Ollie is volt skarlátos. Ada szintén.
Amikor karanténban voltak, Ada folyton engem hívott.
Addig karmoltam a minket elválasztó ajtót, míg le nem váltak a körmeim.
Az ideiglenes elválás földi létünk terhe.
De létezik olyan egyesülés, ami örökké tart.
- Hisz ebben? - Muszáj hinnem.
Kénytelen vagyok.
Maga remek anya.
Nem így gondolja?
Miután Ada meghalt, nehezen teltek az éjszakáim.
És tettem dolgokat.
Nem jött semmi a postán. A levélkihordó szerint köd ereszkedik alá.
Magasságos Isten, köszönetet mondok neked.
Köszönöm a Bellum család befogadását.
Henry testvér által vezettél ide, amiért örökké hálás leszek.
Köszönjük, hogy Rose továbbra is egészséges,
és arra kérünk, hogy tartsd meg kegyeidben a kis Ollie-t.
Erről eszembe jut egy idézet, amit az apám tanított.
„Nem ő vétkezett, nem is a szülei,
hanem azért van ez így, hogy nyilvánvalóvá legyenek rajta Isten cselekedetei.”
- Köszönöm a táplálékot! - Mi pedig ezt köszönjük!
- Ez ma érkezett? - Csak nem aputól?
- Majd a következőt! - Mit írhat?
Fejezd már be!
- Rose! - De...
Gyere!
„Drága lányok! Először is remélem, hogy el tudjátok olvasni a macskaka...”
- Macskakaparás. - Macskakaparás.
„A macskakaparásomat. Azt is remélem, hogy ezek a fűszálak még zöldek lesznek,
mire odaér hozzátok a levelem.
Amikor szedtem őket, elképesztően üde színük volt.
A következő rész anyának szól, lányok.”
Kérem!
Titkos beszélgetés folyik?
Most, Rose!
Tegye le!
- Ez rossz ötletnek tűnik. - Ki maga?
Rose, olvasd fel, mi áll a levélben!
„Jól vagyok, Margaret, de ellopták a kabátomat,
zsebében a levéllel, a pénzzel, és a lányoknak szánt édességgel.
Megjelent egy prédikátor, aki szállást keresett.
Másnap a hálótársam nem jött vissza ebéd után.
Kettéhasított fejjel találtam rá, a bakancsától is megfosztották.
Senki sem tudja, hova lett a prédikátor. Kámforrá vált.”
Nem akartam rosszat.
- Hol a pénz? - Elfogyott.
- És a maguké? - Az is. Engedje el!
El fogom. Azért a levélért cserébe.
Inkább megtartanánk. A seriffet is érdekelheti a tartalma.
Ha én nem vagyok, éhen halnak.
Ha maga nincs, megkapjuk az első levelet is, és elmehettünk volna!
„A vendégszeretetről meg ne feledkezzetek,
mert ezáltal egyesek angyalokat vendégeltek meg.”
- Angyalokat? - Meggyógyítottam őt.
De visszafordíthatom.
Szenvedhet újra.
Meggyógyította? Maga csaló!
- Az apja, a prédikátor is csaló? - Kedvelné magát.
Tűnjön innen!
Tűnés!
Én is félnék.
Itt vannak egyedül.
Nem tudni, mikor jár erre valaki.
Zárak és zsinegek?
Nem állják utamat.
A Szürke Ember útját.
Még találkozunk.
Anyu!
Ollie!
Ezt te mondtad?
Mit keresel itt, Esther?
Ugyanúgy végzed, ahogy én.
Majd meglátod. Belélegzed, és szörnyűségekre vesz rá.
Mama!
Egész éjszaka kint voltál?
A SZÜRKE EMBER
...beszivárog a repedéseken keresztül... Belélegzed, és szörnyűségekre vesz rá...
Margaret!
Nem lesz vége.
Anya! Szabadíts ki minket!
Anya! Anyu!
Azonnal kinyitni!
- Anya! - Odabent van?
Ments ki!
- Anyu! - Gyorsan, fussatok!
- Felborítottad a lámpát? - Nem, Wallace volt. Hogy csinálja?
Egész éjszaka fent voltam.
Az ajtók is zárva vannak. Talán nem is ajtón keresztül közlekedik.
Ezt hogy érted?
Be kellett volna tömnöm a rést ez alatt az ajtó alatt is.
De anya, a Szürke Ember nem létezik, pont te mondtad.
Kölcsönadtam Wallace-nak a könyvet.
De meggyógyított.
Igaz?
Aztán bejutott a bezárt házba, miközben én őrt álltam.
Erre játszik.
Hozd a húgodat!
Tömjetek szövetet az ajtó alá, és maradjatok odabent!
Szia!
Jól festesz.
Miért jöttél?
Bocsánatot szeretnék kérni, Margaret.
Sajnálom, amit gondoltam és mondtam.
Egy család vagyunk. Nem felejthetnénk ezt el? Nagyon hiányzol.
Ahogy a lányok is.
És, tudod...
az emberek kezdenek aggódni. Nem láttak már egy ideje.
Nem olyan egyszerű félhomályban csinálni.
Könnyebben kapunk levegőt.
Talán nem ártana kicsit kimozdulni.
Könnyen megzavarodik az ember, ha elmélyül önmagában.
Nem lenne rossz kiengedni a gőzt. Én is próbálok többet kimozdulni.
A prédikátorral imádkozom, hogy rendbe jöjjek.
Thomast is meglátogattam...
Margaret?
Kezdetnek megtenné a ma esti táncház.
Hidd el, nem válik az előnyödre, ha az emberek elkezdenek spekulálni.
- Mutasd meg nekik, hogy minden rendben! - Igazad van.
- Tényleg többet kéne kimozdulnunk. - Igen.
Tényleg megyünk a táncházba?
Esther azt mondta, hogy aggódnak értünk az emberek.
Szóval muszáj jó benyomást keltenünk.
Bell seriff is ott lesz.
Szólhatnánk neki Wallace-ról.
Hogy mi történt.
Az apád levele nélkül...
Ha a seriff a fejébe veszi, hogy valami nincs rendben...
Elvehet titeket tőlem. Ígérd meg, hogy nem mondod el neki!
Csinos.
A viselője is.
Ne menjetek ki!
Remekül vagyunk. És te?
Rose!
Nem kapok levegőt!
Anya!
Anyu! Fejezd be, anya! Mi ütött beléd?
Kiabáltál és fuldokoltál! Nem kaptál levegőt!
Nem, csak nevettem!
Tönkrement.
Szerintem inkább ne menjünk.
- Épp olyan gyönyörű vagy. - Nem csak a ruha miatt mondom ezt.
Mégis mit...
- Fejezd be! - Semmi baj, Rose.
Apu nemsokára hazajön, és rendezzük a sorokat.
De addig is elmegyünk, és bebizonyítjuk, hogy jól vagyunk.
Csodásan néztek ki, Margaret.
Sokkal jobban vagyunk. Köszönjük!
Bocsássatok meg!
- Jól van. - Margaret!
Szabad egy táncra?
Ezer örömmel.
És hogy vagytok mostanság?
Elkaptunk valami kórt, de már meggyógyultunk.
Ezt örömmel hallom. Tudtál eleget pihenni?
Miért?
- Mit mondott Rose? - Ezt hogy érted?
Sehogy, csak mostanában rémálmok gyötrik.
- Margaret! - Tessék?
Te...
Az ott...
Egek!
Egy apró vágás az egész.
Csak a lábamon.
Játsszatok tovább!
Elnézést! Bocsánat!
Mit csinálsz vele?
Shaw tiszteletessel?
Elnézést! Nem szerettem volna, ha a lányok lemaradnak a táncházról,
- de a vágás miatt kissé szédelgek. - Margaret!
Majd beugrom hozzád a gyógyítóval, akit említettem neked.
- A gyógyítóval? - Igen.
- Mármint Wallace-szal. - Nem.
Everett Leenek hívják.
Nagyon kedves. Engem is észhez térített.
Még a házat is segít rendben tartani, és ezt kaptam tőle.
Nem érdekel, minek nevezi magát. Ő bujkált a padlásunkon, seriff.
- Megfenyegetett minket! - Margaret! Az lehetetlen.
Egy gyilkost fogadtál be.
Henry küldött nekem levelet. Ez a gyógyító megölt egy embert a táb...
Igazat mond.
Én is láttam őt. Megfenyegetett minket, hogy visszatér.
Látjátok?
Nem e világi.
Nem...
Belopózott a házunkba, dolgokat mozgatott éjszaka,
és bántani akarta a lányokat.
Se zár, se csukott ablak nem állja útját. Parányi részecskékre bomlik, mint a por.
- Beszivárog a repedéseken keresztül. - Anya! Menjünk!
Be lehet lélegezni.
Szörnyűségekre vesz rá.
Már folyik a pletykálkodás.
Tanakodnak, hogy...
- Hogy... - Mondtam, hogy én is láttam.
Az nem számít.
Láttak ebben az állapotban.
Anya?
Anya!
Ez ki volt?
Te.
Mikor?
Belém bújt?
Semmi baj.
Várj!
- Te is hallottad, ugye? - Igen.
Mi van, ha csak egy látogató?
Vegyétek fel a maszkotokat, és tömjetek szövetet az ajtó alá!
Margaret!
Wallace!
Margaret!
Itt vagyok.
- Margaret! - Itt vagyok!
- Olyan leszel, mint én. - Úgy végzed, mint én.
Margaret!
- Itt vagyok. - Margaret!
Jár a szóbeszéd.
Itt vagyok mögötted!
Anya!
Mi történt? Itt járt Wallace?
Igen, de eltűnt.
Tessék?
Mint a könyvben. A levegőben van, Rose!
Bármerre lehet!
Menj be! Most rögtön!
Anya?
Wallace?
Sajnálom, Ada.
Úgy sajnálom.
Kérlek, engedj be! Kérlek szépen!
Kérlek!
- Anya? - Sajnálom. Annyira sajnálom!
Anya?
Most alszol.
A te műved.
Megint alva jársz.
Én vagyok az, Rose.
Anya, én vagyok az! Ébredj!
Ne lőj! Én vagyok az, Rose! A lányod!
Ne lőj!
- Tedd le! - Tedd le!
- Nagyon félek, anya. - Nagyon félek, anya.
- Bízz bennem! - Bízz bennem!
- Ébredj fel! - Ébredj fel!
- Te nem Rose vagy. - Anya!
Mama!
- Mama! Ma... - Mama!
Mit keresel idekint, Rose?
- Nem a Szürke Ember kísért minket. - Ezt meg hogy érted?
A te műved. Te csinálod ezt alvajárás közben.
Ezért kerültek arrébb a székek, és így kapott lángra az ágy.
Többé nem beszélhetsz az alvajárásról. Senkinek.
Miért csinálod ezt, anya?
Hogy miért? Hogy megvédjelek titeket.
Akkor el kellett volna mennünk.
- Próbálom összetartani a családot. - Anya!
Téged, engem,
- és a húgaidat. - Ada meghalt!
Hát nem érted?
A részeim vagytok.
Az alkotóelemeim.
- Örök sebet okozó lenyesett részek. - Megijesztesz.
Vérem hullik, ha szenvedtek.
Élőként létezem abban a sírban, fuldoklom a föld alatt a húgoddal.
Bármit megtennék, hogy együtt maradhassunk,
és egyek lehessünk.
Rose!
Ollie!
Fejezd be! Ő nem anyu. Érted? Belélegezte a Szürke Embert.
Ez hazugság!
Esther néni?
Már túl késő!
Nincs hova menned, Rose!
Engedd el! Anya!
Nem Wallace tette. Te ölted meg Esther nénit.
- Ez fáj neki, Rose! - Engedd el! Segítség!
Elvisznek. Magukkal fognak vinni. Kérlek!
Szervusz, bogaram! Hol van a mamád?
Minden rendben, Rose?
Anya nincs jól.
Rose!
Jól van. Menjetek, várjatok ott!
Ne aggódj! Csak beszélgetünk kicsit.
Nem tudom, mi ütött belé.
A prérifarkasok ellen.
Járt errefelé egy?
Mindig itt lófrálnak.
Nem látogatott meg Esther, Margaret? Azt mondta, benéz hozzátok.
Remélem, nem tévedt el a viharban.
Margaret, a lányok nyugtalannak tűnnek.
Biztos csak a bezártság miatt.
Talán jobb, ha magammal viszem őket. Csak míg Henry vissza nem ér.
Ugyan már!
Figyelj! Figyelj rám!
Ugyan! Csupán pár napról van szó, Margaret.
Te mindent megtettél.
Maradj itt és ne nézz oda!
Bitófára fognak küldeni engem, Rose.
De van rá mód, hogy ezt elkerüljük.
Hogy együtt maradhassunk.
Létezik olyan egyesülés, ami örökké tart.
Nyugovóra térünk, mint minden este,
csak tovább alszunk.
Kérlek, ne!
De, drágám.
Ennek így kell lennie.
Nem baj, ha félsz.
Semmi baj. Gyere ide! Gyere csak!
Sajnálom.
Mindent rettentően sajnálok, Rose.
Ti vagytok életem értelmei, ezt te is tudod.
- Annyira elfáradtam, anyu. - Csatlakozzunk Adához! Rendben?
Mesélnél előtte a búzáról?
Persze.
Már az első évben bő termést hozott.
A mellkasunkig ért a búzamező.
Amikor fújt a szél, a búza tengerként hullámzott.
Órákon keresztül játszottunk a mezőn.
Együtt.
Kaphatnánk barackban a gyógyszert?
Ez remek ötlet.
Ollie!
Anya!
Próbáltam megállítani, de megijedt és kiszaladt.
Mellettünk a helye.
Megfulladhat!
Könyörgök!
Merre van?
Sajnálom.
- Mi az? - Zöld!
LÉLEGZET-VISSZAFOJTVA
DALE WASETA és MARK GADBURY emlékére
Ezt a filmet Donald Jesse Joinesnak ajánljuk
A feliratot fordította: Fekete Márk