Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Ollie, Ada.
Mor kommer.
Kom, denne vej.
Piger!
Mor!
Rose!
Mor, hvor er du?
Moar!
Hjælp os! Mor!
DET NORDVESTLIGE OKLAHOMA, 1933
Kære Gud, vi beder dig holde stormene på afstand.
Få støvet til at falde til ro.
Tak, fordi du gav Henry denne opgave.
Beskyt dem, der rejser.
Bring Henry sikkert til rejsens ende.
Lad ham tjene nok til at færdiggøre vores hjem.
Plante en afgrøde.
Hjælp mig.
Hjælp mig med at se dine gaver i stedet for det, du har taget fra mig.
Hjælp mig med at holde Rose og Ollie raske og trygge.
Lad dem ikke blive syge som de andre børn.
Rose, smid noget hø herned, skat.
Bare lidt.
Vi må spare på det.
Slå mig, til jeg bløder,
hvis du til gengæld ikke krummer et hår på deres hoveder.
Kys Ada fra mig.
Lov hende, at jeg vil afværge min menneskelige tilbøjelighed
til ondskab, så vi kan være sammen igen.
ADA JUNE BELLUM DØD 3. JUNI 1928
Os alle sammen.
JEG VIL SOVE, INDTIL DU HENTER MIG
Kan du huske hende?
Og når jeg ligger vågen i nat, så forvis bekymringerne fra mit hjerte.
Beløn mig med en fredfyldt, sort søvn.
Amen.
Jeg bad din far om at lappe det.
Der er aldrig tid nok.
Tror du, han får Philadelphia at se?
Nej, det er for langt østpå.
Jeg vil gerne se den.
Jeg vil se, hvordan den er.
Måske næste sommer.
Hvis afgrøderne vokser.
Lås den bag mig.
Følg min finger, når jeg læser, okay?
DEN GRÅ MAND
"Den Grå Mand låste sin smukke kone
og fem børn inde i soveværelset og samlede gløder fra ilden.
Han ville brænde de seks engle, men skæbnen havde endnu et offer i tankerne.
Da flammerne voksede,
opdagede Den Grå Mand, at hans skjorte var fanget.
Det nyttede ikke.
Flammerne fortærede ham.
Under en støvstorm blæser Den Grå Mands aske sammen.
Han går rundt om natten.
Hvis du ikke tager din maske på, indånder du ham,
og han får dig til at gøre forfærdelige ting."
Er døren låst? Lås ham ude!
Vi kan ikke låse ham ude.
- Hvorfor? - Fordi...
han kan opløse sig selv
og sive ind gennem sprækkerne,
så vi kan indånde ham.
Det skete for mor.
- Hun indåndede ham. - Nej.
Mor var ked af det med Ada, og hun sov ikke.
Du kunne komme med mig.
Jeg lægger dem ikke i et telt og mister den smule, vi har.
Og jeg efterlader hende ikke derude.
Alene.
Pige...
Hvordan fik Henry fri i sidste uge?
- Tja... - Ja?
Der var en del på vej ud.
Sidste mand på benene.
- Undskyld. - Det er okay.
Det er svært at følge med.
Han har hostet hele natten.
Er det den forkølelse, der gik på omgang?
Sådan begyndte det, men det er blevet værre.
Det er lungebetændelse, siger dr. Cox.
Det smitter ikke.
Lægen siger, der er for meget støv i luften.
Hvad skal vi gøre ved det?
Det er en kamp.
Thomas har været syg.
De burde tage hen til healeren i Guymon.
Han trak gigten ud af en gammel mands fingre.
Knoglerne strakte sig bare ud.
Godt, du tog pigerne med, Margaret.
Hvorfor det?
Du har åbenbart ikke hørt om Calabash.
Faren sagde, døren var låst.
Men vagabonden kom ind i huset.
Gennemrodede spisekammeret.
Han spiste kiks hen over babyen.
Nej, Birdie, han havde allerede spist kiksene.
Han kiggede bare på babyen.
Han må have været sulten.
Sult forklarer ikke, at man stirrer sådan på en baby.
Bare stirre.
Og det forklarer heller ikke, hvad han gjorde bagefter.
Han bandt faren
og tvang ham til at se på, mens han dræbte moren og børnene.
Skar dem op som svin.
Jeg kan ikke klare pligterne.
Hvordan skal jeg også holde øje med djævle?
Du har paraderne oppe.
Altid.
Fangede de ham?
Vagabonden.
Nej, ikke endnu.
Og jeg kan ikke regne det ud.
Ingen så ham gå.
Det er, som om han smeltede ned i støvet.
Du godeste.
Du milde.
Du rejser ikke i dag.
Jeg prøver.
Vinden er forfærdelig. Der må være en storm på vej.
Det er der altid.
Men folk dør i dem, og du vil være udsat på den vogn, Esther.
Ubeskyttet.
Du skal bare sørge for, at Thomas og Jacob bliver indenfor.
Gør rent. Forsegl huset.
Men alligevel siver det gennem alt.
Jeg finder det de særeste steder.
Jeg drømte i nat, at...
Han blev ved med at hoste.
Jeg tog et lommetørklæde og proppede det i munden på ham.
Igen og igen og igen.
Undskyld.
Jeg skal bare have mine drenge væk herfra.
Hov. Rolig.
Piger, tag fat i snoren, ellers forsvinder I i støvet.
Hvor er Ollie?
Jeg kan ikke se hende.
Jeg vil have far.
Det ved jeg godt.
Hvor er han egentlig?
- Ved at bygge en bro. - Ja.
Jeg har en idé.
Et hak for hver dag, far er væk.
Hvad var det, der skræmte dig?
Manden...
...udenfor.
Hvilken mand?
Bliv her.
Mor, gå ikke derud.
Den Grå Mand?
Du skræmte hende med den her, Rose.
Sagde jeg ikke, du skulle smide den ud?
Jo.
Det bør hjælpe med støvet, okay?
Hvad med ham manden?
Den vagabond, der forsvandt.
Der er ikke nogen derude.
Forstår du det?
Det er ikke ægte.
Ja.
Som en drøm
om dagen.
Jeg tager den her.
Vil du fortælle os om hveden?
Det første år, vi plantede, fik det fat.
Når vinden blæste, bølgede ukrudtet som havet.
Og en dag legede vi gemmeleg i det høje græs i timevis.
Kom nu.
Skynd dig.
I kunne gemme jer lige ved siden af, og jeg kunne ikke se jer.
Men jeg kunne altid høre jer fnise.
Det var perfekt.
Godnat.
Mor, vågn op!
Hvad? Hvad er der sket?
Ollie havde ret. Der er nogen udenfor.
Kan du se?
Vent her.
Det er Jacob.
Esthers dreng.
Vognen må være væltet i stormen i går aftes.
Hvor er Esther?
Det ved jeg ikke.
Thomas gemte sig under vognen.
Han var så bange, at han knap nok ville komme ud.
Han blev nok efterladt der, da hun ledte efter Jacob.
Herrens veje er uransagelige.
Men han er en klog forsørger.
Man kan kun bevare troen.
Tro på, at han har en plan for Jacob.
En plan, der er vigtigere, end vi kan forstå.
Nogle ting er ude af vores hænder.
Og nogle ting er ikke.
Man kan ikke bare stole på, at han vil gøre noget,
at det er en del af planen, for så dør de.
Vi bliver alle begravet.
Det lyder som stolthed.
Hellere det end at begrave endnu et barn.
Jeg prøvede at tage af sted.
I en storm.
Jeg kan ikke ændre på vejret. Jeg kan ikke få det til at regne.
Hvad skal jeg gøre?
Du kunne prøve at feje.
I topform.
Det begyndte at bløde.
Det ville ikke stoppe.
Tja... Luften er tør.
Det gætter jeg på.
Dit gæt?
Efter Ollie og Ada er jeg
bare bekymret.
Ada plejede at have næseblod ligesom det her.
Esther nævnte noget om, at støvet gjorde Thomas syg.
Luften.
Jeg har nogle masker til salg.
Måske hjælper det.
Tager du dit sovemiddel?
Vil du have mit råd?
Hold huset forseglet, så godt du kan, og bær maskerne.
Slap af.
Mor, er du vågen?
Vi må ikke engang sove i samme værelse som dig.
Der var kun stof nok til at forsegle ét værelse.
Hvad hvis det sker igen? Hvad hvis du holder op med at sove?
Forstår du ikke, at støvet siver ind gennem alle åbninger?
Det er derfor, din fætter Thomas er syg, og det er derfor, din næse bløder.
Jeg vil væk herfra. Jeg vil finde far.
Når din far sender flere penge, tager vi det næste tog.
Det lover jeg.
Han heler din sjæl
Har nogen fået post?
Vi prøver at rejse, når Henrys næste brev ankommer.
Du har nok ikke hørt det. Togdriften er stoppet på ubestemt tid.
Der kom så meget støv, at et tog i Woodward kørte af sporet.
Det dræbte alle på nær et æsel i godsvognen.
Du hænger vist på os.
Jaså.
Noget nyt om vagabonden?
Nu spekulerer de på, om faren gjorde det selv.
Dræbte de børn og fandt på det med indtrængeren.
Vores nabo sagde, at han havde opført sig underligt kort før,
som en helt anden mand.
Tænk over det.
Ingen så den vagabond komme eller gå.
Tag din natkjole på, skat.
- Bad jeg dig ikke om at binde dørene? - Det gjorde jeg.
Koen holder os i live.
Hun sulter allerede, og noget kunne have taget hende.
- Hun kunne være død. - Jeg bandt den.
Så skal den være strammere. Hvad?
Den Grå Mand sårede koen.
Hold op.
Ikke mere Grå Mand, forstået?
Gør dine pligter færdige.
Rose?
Smid noget hø herned.
Undskyld, vi skændtes, men...
Rose!
Hvem så du i laden?
Den Grå Mand, som jeg sagde.
- Du sagde, han ikke var ægte. - Det betyder ikke, der ikke er nogen der...
Bliv.
Kom ud, eller jeg brænder det hele ned til grunden.
Jeg sagde, I skulle blive nedenunder.
Vi er bange.
Hold jer væk, piger.
Hvem er du?
Navnet er broder Wallace Grady.
Jeg vil jer intet ondt.
Jeg havde brug for ly.
Henry fortalte mig, at I havde denne lade.
Henry?
Genkender du ikke hans jakke?
Gjorde du ham fortræd?
Naturligvis ikke, frue. Jeg er gejstlig.
Jeg var forbi arbejdsstyrken på vej vestpå,
og broder Henry gav mig den her
og bad mig se til jer.
Hvorfor ikke banke på døren?
Det var min hensigt, så snart jeg var kommet mig.
Jeg blev fanget i stormen på grund af mit dårlige ben.
Jeg så for skidt ud.
Jeg ville ikke skræmme dine piger, skræmme dig.
Rose, ikke?
Og du er Margaret.
Henry ville have sagt det.
Posten er langsom, når togene ikke kører.
Du skal gå. Nu.
Jeg kan tjene til føden. Folk har brug for Guds ord nu om dage.
- Folk har brug for regn. - Det ene følger det andet.
Forsvind! Ud!
Jeres ko sulter, hvilket betyder, at I også snart gør.
Ikke?
Der er ingen mælk. Jeg kan få hende til at producere igen.
- Det er fint. Det er okay. - Åh, søde.
Du klarer den.
Mor, hjælp.
Træk vejret.
Hold dig væk.
- Frue, jeg kan hjælpe. - Mor.
Men så skal jeg røre hende.
Hvorfor?
Jeg bruger håndspålæggelse.
Jeg kan hele. Det er sandt.
Selvom du ikke tror, hvad kan det så skade?
Margaret.
Mor, hjælp!
Slip hende.
Slip hende!
Hvad har du gjort ved hende?
Mor.
Det stoppede.
Jeg skal nok gå.
Jeg skal bare hvile mig.
Du sagde, du kunne få vores ko til at give mælk.
Hvordan?
Vindhekse suger vandet op. Det giver meget foder.
Jeg sover med det her og ved, hvordan man bruger det.
Forstår du det?
Folk vil snakke, hvis jeg lader dig blive.
Jeg kan holde mig skjult lidt.
Holde mig til laden.
Helbredte han mig?
Det ved jeg ikke.
Rose!
Jeg hader dig, Margaret.
Du er så fingernem.
Det er bare vores drøm for huset.
Jeg savnede dig i kirken i denne uge, Margaret.
Vi var bekymrede for dig.
Mor, det er Thomas.
Hvor er Esther? Hvordan kom han herhen alene?
Den stakkel.
Birdie, hent sheriffen.
Det er hjerteskærende.
Hun passer ikke på ham, Margaret.
Vi må finde ud af, om det er en kortvarig sorg
eller noget mere alvorligt.
Esther? Det er Margaret.
Esther?
Kan du huske, da Ada døde?
I lang tid tænkte jeg, at jeg ville slutte mig til hende.
Men du må tænke på dit andet barn.
Hans helbred.
Manden har passet på ham.
Eller var det en drøm?
Drik noget vand.
Bare en tår.
Hvor længe har du ligget her?
Hun... Hun har det ikke godt.
Er du sikker?
Jeg tog ham gerne, men vi kan ikke brødføde ham.
Kom med mig, lille Thomas. Ja.
Margaret?
Tak. Tak, fordi du besøgte mig.
Det er okay. Du skal bare passe på dig selv.
Hvad sker der?
Bare for en stund, Esther.
Hvad er for en stund?
Bare indtil du kommer på fode igen.
Tager du ham? Hvor tager du ham hen?
Jeg vil ikke... Hallo. Lad os lige vente her.
Han er min søn. Han er alt, jeg har tilbage.
Du er ikke anderledes end mig. Ved du godt det?
Du er ikke anderledes end mig. Det har du altid troet.
Du bliver ligesom mig, hører du?
Jeg skal vise dig, hvordan det er.
Se på mig. Du bliver ligesom mig.
Kan du se mig?
Du bliver ligesom mig. Vent og se. Du vil fortryde det.
Tag ham ikke fra mig.
"Du skal prise dig lykkelig, når du oplever forskellige prøvelser,
velvidende at prøven på din tro skaber tålmodighed."
Den er smuk.
Er det din?
Det var min mors.
Var det sådan, du kom ind i kirken?
Delvist.
Min far var prædikant. Han sagde, jeg blev berørt som barn.
Det blev alle mine søskende. Jeg har fire søstre.
Hvor er de nu?
To er i Texas, og skarlagensfeberen tog de andre,
mens jeg spredte ordet.
Ollie havde den. Skarlagensfeber. Og Ada.
Da de kom i karantæne, kaldte Ada uafladeligt på mig.
Jeg kradsede på døren mellem os, indtil mine negle var revet af.
Midlertidig adskillelse er en byrde i vores jordiske liv.
Men der er en genforening, der varer en evighed.
Tror du på det?
Det er jeg nødt til.
Jeg har intet valg.
Pigerne er heldige at have dig.
Synes du ikke det?
Efter Ada sov jeg... uroligt.
Og jeg... Jeg gjorde ting.
Ingen post i dag. Men postbuddet sagde, der kommer dis.
Gud i Himlen, jeg takker dig.
Tak for varmen i Bellum-familien.
Du forbandt os gennem broder Henry, og det er jeg evigt taknemmelig for.
Tak for Roses fortsatte helbred,
og vi beder dig om at holde lille Ollie i dit evige lys.
Det minder mig om et vers, min far lærte mig.
"Hverken denne mand eller hans forældre syndede,
men dette skete, så Guds gerninger kunne blive udstillet i Ham."
Tak for denne næring.
Og tak for dette.
Kom det i dag?
Er det fra far?
- Næste, lille... - Hvad har han at sige?
Stop.
- Rose. - Men jeg...
Hej.
"Kære piger,
mit første håb er, at I kan..."
Afkode.
"Afkode mine kragetæer.
Mit andet håb er, at disse græsstrå stadig er grønne,
når de når frem til jer.
Da jeg plukkede dem,
var de det mest lysende, I nogensinde har set.
Den næste del er kun til mor, piger."
Giv mig det.
Fortæller I hemmeligheder derovre?
Nu, Rose.
Sæt hende ned.
Det virker som en dårlig idé.
Hvem er du?
Rose, læs brevet. Højt.
"Jeg har det fint, Margaret, men min jakke blev taget."
Sammen med brevet i lommen, penge og slik til pigerne.
Der var en prædikant, der bad om at blive natten over.
Næste dag kom min sovekammerat ikke tilbage fra frokost.
Jeg fandt ham med hovedet knust som et æg, støvlerne trukket af hans fødder.
Ingen ved, hvordan præsten slap væk. Som om han bare forsvandt."
Jeg ville ikke have gjort jer fortræd.
- Hvor er pengene? - Væk.
Hvor er dine?
Væk. Lad hende gå.
Det skal jeg nok. Til gengæld for brevet.
Vi må hellere passe på det. Lad os se, hvad sheriffen siger.
I ville have sultet uden mig.
Uden dig ville vi have fået hans første brev.
Vi kunne være rejst!
"Du må ikke forsømme at vise fremmede gæstfrihed,
for nogle har haft engle som gæster uden at vide det."
- Engle. - Jeg hjalp hende, ikke?
Hvad med, at jeg gjorde det om?
Fiksede hende, som hun var.
Hjalp hende? Du er en svindler.
Var din far, prædikanten, også en svindler?
Min far ville have kunnet lide dig.
Forsvind.
Forsvind!
Jeg ville også være bange.
I er herude helt alene.
Man ved ikke, hvornår der kommer en mand.
Et par låse. Lidt sejlgarn?
Det stopper mig ikke.
Det stopper ikke Den Grå Mand.
Vi ses.
Mor.
Ollie.
Sagde du det?
Hvad laver du, Esther?
Du bliver ligesom mig.
Du får se. Du indånder ham. Han får dig til at gøre forfærdelige ting.
Mor. Mor.
Har du været udenfor hele natten?
DEN GRÅ MAND
...siver gennem sprækkerne...
Du indånder ham... gør forfærdelige ting...
Margaret.
Det stopper ikke.
Mor! Få os ud!
Mor! Moar! Mor!
Åbn døren! Lås den op!
- Mor! - Er han derinde?
Få os ud!
Mor!
Kom ud herfra! Afsted!
Væltede du lampen?
Nej, det er Wallace.
Hvordan gør han det?
Jeg var oppe hele natten.
Og dørene er stadig låst.
Medmindre han ikke skal bruge døre.
Mor, hvad mener du?
Jeg skulle have forseglet sprækken under denne dør.
Mor. Men Den Grå Mand er bare en historie, som du sagde.
Jeg lånte Wallace bogen en dag.
Men han helbredte dig,
ikke?
Og han kom ind i et aflåst hus, mens jeg holdt vagt.
Det er det, han vil.
Hent din søster.
Skub stof ind under døren, og kom ikke ud.
Hej.
Du ser godt ud.
Hvad laver du her?
Jeg er kommet for at undskylde, Margaret.
De ting, jeg tænkte på og sagde, jeg er ked af det.
Vi er familie.
Kan vi ikke lægge det bag os og starte på en frisk? Jeg savner dig.
Jeg savner pigerne og...
Ja, du ved...
Folk begynder at bekymre sig.
De har ikke set dig længe.
Det er svært med så lidt lys.
Det er nemmere at trække vejret.
Gad vide, om det hjælper at komme mere ud.
Det er vildt, hvad der sker i hovedet, når man sidder alene.
Det kunne være godt at linde på låget og lukke lidt damp ud.
Jeg har prøvet at komme mere ud.
Jeg har arbejdet med præsten, bedt for at få styr på mit hoved.
Jeg har besøgt Thomas...
Margaret?
Du kunne starte med festen i aften.
Tro mig, du vil ikke have, at folk spekulerer, som de har gjort.
Vis dem, at du er okay.
Du har ret.
Vi burde gå mere ud.
Ja.
Skal vi virkelig til fest?
Esther sagde, folk er bekymrede for os, så...
Vi må holde masken og tage af sted.
Sherif Bell kommer.
Vi kunne fortælle ham om Wallace,
og hvad der er sket.
Uden brevet fra din far...
Hvis sheriffen troede, der var noget galt...
Han kunne fjerne jer begge to. Lov mig, at du ikke nævner det.
Den er så smuk.
Jeg tror, det er bæreren.
Bliv indenfor!
Vi har det rigtig godt. Og du selv?
Rose!
Jeg kan ikke få vejret!
Mor!
Mor! Mor, stop!
Hvad er der galt med dig?
Du skreg. Du var ved at blive kvalt! Du kunne ikke få vejret!
Nej, jeg grinede!
Den er ødelagt.
Jeg synes ikke, vi skal tage afsted.
Du vil stadig se perfekt ud.
Det er ikke kun kjolen.
Hvad laver du...
Stop.
Det er okay, Rose.
Far kommer snart hjem, og så ordner vi det hele.
Indtil da må jeg bare vise alle, at vi har det godt.
Du ser frisk ud, Margaret.
Vi har det meget bedre. Tak.
Undskyld mig.
- Ja, nemlig. - Margaret.
Vil du med ud at danse?
Med glæde.
Nå? Hvordan går det?
Vi var småsyge, men vi har det meget bedre.
Det er godt at høre. Har du sovet nok på det seneste?
Hvorfor?
Hvad sagde Rose?
Hvad mener du?
Ikke noget. Hun har haft mareridt på det seneste.
- Margaret? - Hvad?
Du...
Du godeste.
Det er bare en flænge.
Det er bare mit ben.
Spil videre.
Undskyld. Undskyld mig.
Hvad laver du med ham?
Med pastor Shaw?
Undskyld mig.
Pigerne skulle ikke gå glip af festen,
men denne flænge har gjort mig lidt svimmel.
Margaret?
Skal jeg ikke komme forbi senere med healeren, jeg nævnte?
Healer?
Ja.
Du mener Wallace.
Nej.
Han hedder Everett Lee.
Han er rigtig sød. Han fik mig til at tænke rigtigt igen.
Han hjælper mig endda med at passe huset, og han gav mig den her.
Jeg er ligeglad med, hvad han kalder sig.
Det er manden, der gemte sig på vores loft, sherif.
Som truede os!
Margaret,
det kan ikke passe.
I huser en morder.
Henry sendte mig et brev. Din healer dræbte en mand i sin...
Nej, hun taler sandt.
Jeg så ham også. Og han truede med at komme tilbage.
Kan I se?
Han er ikke af denne verden.
Han er...
Han sniger sig ind i vores hus og flytter ting om natten
for at gøre pigerne fortræd.
Han kan komme gennem låse, lukkede vinduer.
Han opløser sig som støv.
- Han siver ind gennem sprækkerne. - Mor, kom nu. Kom nu.
Man kan indånde ham.
Han får dig til at gøre forfærdelige ting.
De sladrer lige nu.
Tænker på, om jeg...
Hvis jeg...
Men jeg sagde, jeg også så ham.
Det er lige meget.
De så mig sådan her.
Mor?
Mor.
Hvem har gjort det?
Det har du.
Hvornår?
Var han inde i mig?
Det er okay.
Vent.
Det hørte du godt, ikke?
Jo.
Men hvad, hvis nogen bare ser til os?
Tag jeres masker på. Skub stof under døren, så snart jeg går.
Margaret.
Wallace!
Margaret.
Her, Margaret.
Margaret.
Her, Margaret.
Du bliver ligesom mig.
Margaret.
- Her, Margaret. - Margaret.
Folk snakker.
Bag dig.
Mor!
Hvad er der sket? Var det Wallace?
Ja, men han forsvandt!
Hvad mener du?
Ligesom i bogen!
Han er i luften, Rose!
Han kan være hvor som helst!
Ind med dig! Nu!
Mor?
Wallace?
Ada, undskyld.
Undskyld.
Vær sød at lukke mig ind.
Jeg beder dig.
- Mor? - Undskyld.
Jeg er så ked af det.
Mor?
Du sover.
Det er dig.
Du går i søvne igen.
Det er mig.
Det er Rose.
Mor, det er mig! Vågn op.
- Skyd ikke, det er Rose! - Skyd ikke, det er Rose!
- Det er din datter! - Det er din datter!
Skyd ikke.
- Læg geværet. - Læg geværet.
- Mor, jeg er så bange. - Mor, jeg er så bange.
- Stol på mig! - Stol på mig!
- Vågn op! - Vågn op!
Du er ikke Rose.
Mor.
Moar!
- Mor! Mor... - Mor!
Rose, hvad laver du herude?
Den Grå Mand hjemsøger os ikke.
Hvad snakker du om?
Det er dig.
Du gør ting i søvne igen.
Sådan bevægede stolene sig, og der gik ild i sengen.
Det må du aldrig sige igen, at jeg gik i søvne.
Ikke til nogen.
Mor, hvorfor gør du det her?
Hvorfor?
For at beskytte jer.
Så skulle vi være rejst.
- Jeg prøvede at holde os sammen. - Mor.
Dig, mig...
og dine søstre.
Ada er død!
Forstår du det ikke?
I piger er mig.
Dele af mig.
- Afrevne stykker, der aldrig heler. - Du skræmmer mig.
Jeg bløder, når I er kommet til skade.
Jeg lever i den grav,
kvæles under jorden med din søster.
Og jeg vil gøre alt
for at holde os sammen.
Bevare os som én.
Rose!
Ollie!
Stop! Ikke mor. Forstået?
Hun indåndede Den Grå Mand.
Du lyver!
Tante Esther?
Det er for sent!
Du kan ikke flygte, Rose!
Slip hende!
Mor!
Det var ikke Wallace.
Du dræbte tante Esther.
Du gør hende fortræd, Rose!
Slip hende!
Hjælp!
De tager jer.
De tager jer med. Jeg beder dig.
Hej, søde.
Hvor er mor?
Rose, er du okay?
Hun er ikke rask.
Rose?
Okay så.
I to kan vente derinde.
Bare rolig.
Vi skal bare have os en lille snak.
Jeg ved ikke, hvad der går af hende.
På grund af prærieulvene.
Var her en for nylig?
De er her altid.
Har Esther været her, Margaret?
Hun sagde, hun ville se til dig.
Jeg håber ikke, hun for vild i stormen.
Margaret, pigerne virker rystede.
De er vist blevet lidt kulrede.
Måske skulle jeg tage dem.
Bare indtil Henry kommer tilbage.
Hov, hov.
Hej.
Margaret, det er kun et par dage nu. Kun et par dage.
Du har gjort det godt. Rigtig godt.
Bliv her. Kig ikke.
De hænger mig, Rose.
Men der er en måde at undgå det på.
En måde at blive sammen på.
En genforening, der varer evigt.
Vi sover bare, som alle andre nætter,
bare længere.
Nej, lad være.
Jo, skat.
Det er den eneste måde.
Det er okay at være bange.
Det er okay. Kom her.
Kom her.
Undskyld.
Jeg er så ked af det hele, Rose.
I er mit livs kærlighed. Det ved du godt.
Jeg er bare så træt, mor.
Lad os slutte os til Ada. Okay?
Kan du fortælle os om hveden først?
Ja.
Vores første år fik det fat.
Marken var i brysthøjde.
Og når vinden blæste, bølgede hveden som havet.
Og vi legede på den mark i timevis.
Alle sammen.
Må vi få medicinen i nogle ferskner?
Det er en vidunderlig idé.
Ollie!
Mor!
Jeg prøvede at stoppe hende, men Ollie blev bange og løb ud.
Hun er nødt til at være hos os.
Hun kan være ved at drukne!
Jeg beder jer!
Hvor er hun?
Undskyld.
- Hvad? - Grønt!
Til minde om DALE WASETA MARK GADBURY
Filmen er dedikeret til Donald Jesse Joines
Tekster af: Søren B. Lykke