Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
EGYETLEN DOLOGBAN BÍZOM A NŐKBEN, MÉGPEDIG HOGY NEM TÁMADNAK FEL,
HA EGYSZER MEGHALTAK. ANTIPHANÉSZ
Hedda... Tesman.
Ugye? Ez a férje háza?
A Hedda megfelel.
Elmondaná, kérem, hogy mi történt az este?
Úgy, ahogy emlékszik az eseményekre, egészen a lövésig.
Kicsit homályosak az emlékek.
Hisz egy partin voltunk.
De megteszem, amit lehet.
Az első dolog, amire emlékszem, hogy a folyosómra
- egy véres testet cipeltek. - Előtte?
- Mindenki kiabált... - Még előtte?
Hol kezdjem?
Az elején.
Hedda!
Eileen Lovborg keres telefonon.
Beszélni akar veled. Ragaszkodik hozzá.
Eileen Lovborg. Azt hittem, többé szóba sem akarsz velem állni.
Hedda Gabler. Úgy hallottam, ma estély lesz nálatok.
Igen. Mr. és Mrs. George Tesman bemutatkozik a társaságnak,
hogy tudják, kik vagyunk.
Kik nem vagytok.
Van kedved eljönni?
Mint a régi szép időkben.
Reméljük, hogy nem.
Este találkozunk!
Eileen...
Mindenki vigyázzon! Hozom a krumplit.
Ma reggel már elmondtam, John. Hét egész citrom kell.
- Szép munka, drágám! Nagyon jó. - Még kell bele folyadék.
Végre valaki, aki tudja, mit csinál.
Silvie, jobban dőlj előre! Így, látod?
Így jobban összetörik a krumpli. Jól van.
Olyan gyorsan, amennyire bírod.
Kijött egy szál.
Nem kell a virág.
Igenis.
Hahó! Vigye ezeket innen!
Elnézést, asszonyom!
Elnézést, drága!
Jól van?
Virágok. Mindenütt virágok vannak.
Jó reggelt, asszonyom!
Kifelé!
Jó reggelt, bíró úr!
Jó reggelt!
Brack bíró! Egy kicsit korán érkezett az estélyre, nem?
Megveszem ezt a házat önnek, Mrs. Tesman.
Megbüntessem?
Ne fogja rám azt az izét!
Elment az esze?
Ne! Ugye nem találtam el?
A férje tudja, hogy fent van?
Kérdezze meg tőle!
A rossz vicced ellenére Brack bíró kölcsönadta a pénzt.
A professzori állásból fogom visszafizetni neki.
Kérlek, beszélgess Greenwood professzorral!
Minek?
Ő dönt a professzori kinevezésről.
Jó lenne, ha engem támogatna.
Kedveli a hozzád hasonlókat. Kedveli...
a bohém embereket... Nem.
Jól kell ma este szórakoznia, különben életem végéig hallgathatom.
Nem lesz gond, Tesman. Jól fogunk mulatni ma este.
Te megismered a barátaimat,
én pedig a kollégáidat.
Nekem is vannak barátaim. Ezt ne felejtsd!
De ezek a te barátaid. Ők...
Hidd el, jól neveltek és kifinomultak.
Greenwood imádni fogja őket, és téged is.
Hát, nagyon remélem.
Ma nem sülhet el semmi balul, Hedda.
- Semmi Hedda. - Hallottam.
Tedd el azokat a fegyvereket!
Jól van. Kapcsold be a legfelsőt!
Nem a nyakláncon.
Lovborg hívott azóta?
Nem.
Meglepődtem, hogy meghívtad.
Elfelejtettem szólni.
Hedda!
Igen?
Ez itt mind azért van, mert te akartad. A ház, az estély.
Sok pénzt és energiát fektetettünk bele... a kedvedért.
Remélem, boldog vagy.
Nem tűnök annak?
Táncolsz majd velem, ugye?
Talán.
Csodásan nézel ki, drágám.
Köszönöm! Te pedig nagyon sármos vagy.
Jó estét, professzor!
- Köszönöm! - Köszönöm!
Brack még mindig itt van?
Ő... Szinte családtag.
Ő üzleti partner. Csak eszköz.
Van különbség.
Szemüveg!
Mrs. Tesman, én...
Mr. és Mrs. Dunbar, örülök, hogy el tudtak jönni.
- Jó látni. - Magát is. Köszönöm, hogy eljöttek!
- Csodás. Tetszik az a virágos valami. - Köszönöm!
Brack bíró, bekísérné őket?
- Persze. Erre! - Köszönöm!
Nem épp az én ízlésem.
Professzor,
jó, hogy eljött!
- Jó estét! A feleségem, Tabitha. - Örvendek!
Örvendek!
- Megtiszteltetés. - Nekem is.
Pezsgőt, drágám?
- Köszönöm! - Erre tessék!
Köszönöm!
- Hálásan köszönöm! - Köszi!
- Barnább, mint gondoltam. - Ne olyan hangosan!
Hoztad a jointodat?
Persze. Minek nézel engem?
- Egek! - Az ki?
Fura fazon.
Ki van lyukasztva a füle?
Ki ő? Bizonyára nem George egyik barátja.
- Nem tudom. - Nem,
ők biztosan Mrs. Tesman barátai.
Csináljuk azt a partitrükköt!
Láttam Greenwood professzorral.
Mióta ismerik egymás? Jól ismeri?
Eléggé. Már vagy tíz éve.
Talán nem emlékszik rám azonnal,
de kinevezésem előtt, a főiskolán...
Amikor megérkeztünk, nem tudtuk, jó helyen járunk-e. Olyan...
Elnézést, Tabitha, mit mondott?
Meglepődtünk, amikor a felhajtóra kanyarodtunk.
Nagyon szép ház. Nagyobb, mint gondoltuk.
Brack bíró, ismeri Greenwood professzor feleségét, Tabithát?
Tabitha azt mondja, festő.
- Örvendek! - Én is.
Legyen kedves hozzon egyet, ha megy utánpótlásért.
Elnézést!
Nagyon udvariatlan. Erre vannak a szolgálóink.
Tudom, hogy szereti a kis játékait játszani.
Megijesztettem talán a pisztolyommal?
- Nem köszönt be hozzám. - Tényleg?
- Kerül engem. - Ön szeret vadászni.
- Egy kissé... - Micsoda?
Idegesnek tűnik.
A ház gyönyörű.
- Nem erről volt szó. - Ne kezdje!
Mrs. Ellison vár az ajtóban.
Azt mondja, régi barát.
- Kísérje be! - Máris.
Tessék!
Milyen kedves!
Mondja, miket szokott festeni?
Szép dolgokat?
Jaj, ne! Gyalog jött?
Mrs. Tesman, elnézést a zavarásért!
Nem tudtam, hogy a városban van, Mrs. Ellison.
Akkor meghívtam volna.
Csak szeretnék önnel beszélni...
Hogy megtudjam...
Igen?
Eileen Lovborg.
Ő itt van?
- Maradjon! - Nem.
- De nem ilyen ruhában. - Én...
Keressünk ezek helyett valami mást!
- A vendégei? - Nem kellek nekik.
Ön élvezi osztatlan figyelmem.
Beszélnem kell vele.
Mi történt önnel? Amióta...
Középiskola óta.
Igen.
Hogy van Mr. Ellison?
Milyen a házasélet?
Ugyan, Mrs. Ellison...
Elég, kérlek! Ne hívj így!
A Thea megfelel.
Rendben.
Vegyük akkor le ezeket a göncöket, Thea!
Nekem elmondhatod.
Iskolai barátok voltunk.
Nem voltunk barátok.
Mindig húztad a hajam.
Tényleg?
Rémisztő voltál akkoriban.
Erre nem emlékszem.
Mikor elmentél mellettem a lépcsőn.
Egyszer megfenyegettél, hogy felgyújtod a hajam.
Meglepő, hogy végül nem tettem meg.
Mondom, ez a ruha jó is lesz.
Sokáig nem fogsz hazatérni?
Igen.
Mi lesz veled egyedül?
Dolgozni fogok.
- Eileennal? - Igen.
Nem a te színed.
Miből lesz pénzed?
Majd írok. Legutóbb Eileen társszerzője voltam.
Két hete minden példányt eladott belőle.
- Neked megjelent műved? - A nevem nincs rajta.
De elkészült a következő könyv első vázlata, és...
Ez az eddigi legjobb munkája.
Lényegében a közös...
Gyermeketek?
Igen. Mondhatjuk így is.
Rajta van a nevem, Eileen neve alatt.
„Thea Ellison”?
Clifton. Nem akarom a férjem nevét rajta.
Csak az apádét. Emeld fel a kezed!
Eileen kissé kezelhetetlen.
Legutóbb azt hallottam, részegen letartóztatták.
Azóta megváltozott. Kezesebb.
Óvatosabb.
Megváltozott?
Rávettem, hogy ne igyon.
Már érti, hogy milyen rosszat tesz neki.
Elég nagy hatással lehetsz rá.
- Nem hiszem. - Ne légy szemérmes!
Úgy tűnik, lábra állítottad a mi kis bogárkánkat.
- Legalábbis ő ezt mondja. - Igen?
És azért jöttél most ide, hogy ne keveredjen bajba?
Jön, ugye?
Igen.
Kérlek, ne szólj neki!
Csak aggódom.
Hamarabb hagytad el a férjed, mint tervezted?
- Kell még egy szék és teríték. - Máris.
- Arrébb ülnének? - Arrébb?
Gyerünk!
Tökéletes.
Látod? Abszolút nem gond.
Kedves barátaim, ő itt Thea Ellison.
Úgy ejtik, Thea.
Valóban?
Igen.
Töltse tele, kérem!
Ugye ön fordít ógörögből?
- Igen. - Szívesen beszélgetnék önnel.
El se hinné, miket találtam ezekben a könyvtárakban.
Dokumentumok, jegyzetek, tanulmányok, amikről senki nem tudott.
Kiélvezte a mézesheteket.
- Nem tétlenkedett. - Nem.
Vagyis kutatott a mézeshetei alatt?
Hat egész hónapig?
Igen.
Semmi más izgalmasat nem csinált?
Hedda étvágya csillapíthatatlan.
Sok jó étteremben ettünk. Igen.
Igen. Szeret étteremben enni.
Ön Mrs. Tesman egyik barátja?
Igen.
Jane.
James? Vezetéknév vagy utónév?
Vezetéknév. John Henry James professzor.
Kit figyelsz?
- Senkit. - Mindenkit.
Van egy nő, akivel Eileen régen... barátkozott.
És szerinte megpróbálta lelőni, amikor Eileen szakított vele.
Ilyet itt nem szokás csinálni.
De ez a nő visszatért.
Ha ő itt van, amikor Eileen megérkezik,
attól tartok, a dolgok elszabadulhatnak.
Ne aggódj, Thea!
Eileen hamarosan jön, majd akkor aggódhatsz miatta.
Nehogy lemaradjon a lehetőségről.
Miről?
Az egyetemen.
A professzori kinevezés.
Nem fogja beismerni, de kell neki az állás.
Nemcsak az egészsége miatt, hanem a tartozásai miatt is.
Megmutatja a kéziratot Greenwoodnak.
Talán az elég lesz. De...
Ne beszéljünk most munkáról!
Egyáltalán nem aggódom miatta.
Megszerzem az állást, és visszafizetem a tartozásaim.
Eileen Lovborg az állásodra pályázik
az egyetemen, George.
A kinevezésre meg mindenre.
Micsoda?
Jelentkezett meghallgatásra.
Azzal a nővel kell versenyeznem?
A professzor kegyeibe férkőzött.
- Vagy épp a feleségéébe? - George!
Miben sántikál?
Hogy miben?
Biztos hallottátok a pletykákat.
Úgy tudom, teljesen megváltozott.
- Állítólag nem iszik. - Tényleg?
Mióta Ellisonséknál volt.
Mit számít az?
Azért keltünk egybe, vettünk fel pénzt,
mert az állás lényegében már az enyém volt.
Eileen Lovborg felbukkanása előtt.
Ne félj egy kis versenytől!
Ez nem játék.
Érdekel is ez?
Nagyon is, szerelmem.
Nagyon várom, hogy mi lesz ebből.
Utál tartozni másoknak.
Mondtam neki, hogy nem sürgős.
Bár jó lett volna, ha nem költ annyit.
Elég! Jöjjön!
Hová megyünk?
Mondom, elég!
Csodálatos ház.
A felesége barátai érdekes figurák.
Tudom.
Ez micsoda?
Csak nem kulcs a szívéhez?
A fegyverszekrényhez.
A padláson találtam.
Akkor korábban Gabler tábornok fegyverével lőtt rám.
Biztos nem adja el nekem,
most, hogy előkerültek?
Már csak ez maradt nekem.
Ismerek pár törvénytelen gyereket, aki nem járt ilyen jól.
Köszönöm, hogy emlékeztetett rá.
Tudja, hogy nevezett az apám?
Az ő drága kincsének.
Ezért nekem adta a legdrágább kincseit.
Ezeket.
Maga mindig is egy drága kincs volt.
Hiányzott, a távolléte minden napján.
Nekem is ön.
Komolyan mondja?
Azt hittem, csodásan érzi magát.
Csodásan.
Tesman azt mondta...
Neki csodás volt.
Unalmas bolond.
A maga döntése volt.
Az időm lejárt.
Mindegy is...
Mit tud
- Eileen Lovborg felbukkanásáról? - Mit akar tudni?
Hogy van? Mi van vele?
Ahogy mondta. Jó útra tért.
Van még pár kétes barátja, de ők is tudják, hol a határ.
Miért?
- Akarja őt, igaz? - Nem.
A hatalmában tartja magát.
Senki nem tart engem a hatalmában.
Biztosan?
Ez a ház Tesman és a maga ügye.
Ez a ház csakis a magáé.
Szerinte magának kell.
És elhitte?
Maguk ketten azt hiszik, ez a ház életem egyetlen célja?
- Hát nem? - Nem!
Tesman tavaly a vacsorapartik után hazakísért.
Egy este erre jöttünk, és épp megakadt a beszélgetés.
A megakadás miatt vettem meg?
Terhes megakadás volt.
Remélem, ikrekkel terhes.
Kétségbeesve keresett valamit, amit mondhatna nekem,
valami okosat. És...
Én pedig... megsajnáltam szegényt.
És egy hirtelen ötlettől vezérelve azt mondtam, akarom a házat.
- Csak így? - Csak így.
És?
Mire feleszméltem, már a férjem volt.
És a szeszélyességemnek következményei lettek.
Ahogy az már megszokott, Hedda.
Néha nem tudok uralkodni magamon.
Hirtelen szeszélytől vezérelve teszek néha dolgokat.
Nem tudom, miért.
Tehát...
Eileen.
Tényleg nem tud semmit?
Semmit, ami miatt George rossz döntés lenne.
Tartsa magát távol tőle, Hedda!
Maga még mindig Gabler tábornok lánya. És az a nő...
Verseny.
Számomra nem.
Jöjjön!
Ne ellenkezzen!
Nincs hatalma felettem.
Én irányítok.
Én mondom, mikor.
- Komolyan, Hedda? - Mi van?
Ha már akaratlanul is a szegénységet választottam,
miért ne bukhatnék el stílusosan?
Úgy éreztem, nem kapok levegőt.
Minden rendben lesz. Velem is történt már ilyen.
Menj, várj odafent,
és majd üzenek, ha dr. Lovborg megérkezik.
Jó.
Nem érzi jól magát.
Szegényke!
Ne izgasd magad!
Menjünk a többiekhez!
Hedda, édesem! Pörgősebb zenét!
Hogy?
Mi bajod?
Azt hittem, igazi házibuli lesz.
Úgy tűnt, ereszd el a hajamat akarsz.
Zene. A fenébe is, Hedda!
Fogd be, Jane! Hallottam.
Úgy tűnik, pár vendég kezd unatkozni. Segítene?
Persze.
Kettő...
Sokkal jobb.
Maguk ketten.
- Nem. - Ugyan! Ez csak keringő.
Tabitha nagyon menne.
Gyere, drágám!
Maga.
Talán később.
Szaván fogom.
- Édesem? - Nem megy.
Ugyan már!
Maguk következnek.
Georgie! Megengedik, hogy elraboljam, ugye?
Hedda.
Gabler.
Dr. Lovborg.
De rég találkoztunk!
- Köszönöm, hogy eljött! - Én pedig a meghívást.
Mrs. Tesman!
Fáradjon be! Igyon valamit!
Elhoztam pár barátomat, ha nem gond.
- Hát... - Örülünk nekik.
Gyertek csak!
Micsoda gyönyörűség!
Örvendek!
Nyugi, fiacskám! Ez itt a hölgy férje, dr. George Tesman.
Hol van a bár?
Arra.
Gyertek!
Kérlek!
Azt mondtad, jók lesznek.
- Azok is. - Hedda!
Ez nem... az én hibám.
Értem.
Dr. Lovborg,
úgy hallom, az új könyvét veszik, mint a cukrot.
Milyen izgalmas!
Én is most vettem meg.
Bár még nem tudtam elolvasni...
Ne fáradjon vele!
Ne szerénykedjen, dr. Lovborg!
Semmiképpen. Igazán nem nagy dolog.
Elég jó kritikát kapott.
Ennyi volt a cél.
Ezért nem is tettem bele semmi megosztót.
A könyv a szexről szól, nem?
A klasszikus korban.
Nem megbotránkoztató, ha emberek több ezer éves edényeken dugnak.
Vagy talán mégis.
Mindegy is...
Ez az igazi mű.
Az első folytatása.
Miről lehet még írni?
- A jövőjéről. - Minek?
A szexnek. Igen.
Honnan tudhatnánk annak vagy bárminek a jövőjét?
Megnézzük az irányvonalakat.
Nekem soha eszembe sem jutott volna ilyesmiről írni.
Vélhetően nem.
Lovborg!
Professzor úr!
Örülök, hogy ilyen jó színben láthatom.
Köszönöm!
Kér egy italt?
Csábító ajánlat, de köszönöm, nem.
Vizet vagy alkoholmentes italt kérek.
Alkoholmenteset?
George!
Van labirintusotok?
Megnézhetem?
Ez az egyetlen teljes példány, de te nem teszed rá a kezed.
Hedda, drágám!
- Igen. - Gyere velem!
Mrs. Tesman!
Hedda, drágám!
Ne zavard a nőket!
Gyere!
Hedda, várj!
Hedda!
Hedda, hol vagy?
Hedda Gabler.
Férjhez mentél.
George Tesmanhoz.
Igen.
Így van ez.
Hogy adhattad magad ilyen olcsón?
Micsoda?
George olyan...
Kedves.
Tudós, mint te.
- Fehér. - Ő...
- És annyira középosztálybeli. - Jó állása van.
- Vagy lesz... - Talán.
Hedda!
Mikor érted már meg? Bármit akarsz az élettől,
magadnak kell megteremtened.
Mi lesz, ha rád un?
Ha elhagy? Ha átlát rajtad?
Szerintem nem lesz ilyen gondom.
Azt hajtogatja, hogy gondoskodni akar rólam.
Mindent meg akar adni nekem.
Mint ez a nevetséges ház?
A vágyai nagyobbak, mint az erszénye.
A bíró úr kisegítette.
Megígérte az apámnak, hogy vigyáz rám.
Hogy besegít itt-ott.
Micsoda édes hármas!
Hedda!
Nem hiányzom neked?
Mint a vakbelem.
Boldog vagy. Most így hirtelen. Erről van szó, ugye?
Jó társaságban előfordul.
- Hadd nézzem! - Nem.
Nem! Hedda! Nem!
- Hedda! - Hedda!
Hát itt vagytok!
A kilátás a Val D'Ampezzóból
- csodálatos volt. - Igen?
Mi volt a hegység neve?
A Dolomitok.
A Dolomitok, hát persze!
- Kérem! - Vicces hegyek.
Úgy hallom, elhagytad a rossz szokásaid.
Azokat soha nem lehet elhagyni, csak ellenállni nekik.
- És sikerül? - Igen.
Minden esetben?
Már három hónapja és három napja.
Én nem hiszem el.
Nem érdekel, hogy te mit hiszel el.
A nő, akit ismertem, nem tudta abbahagyni.
Ezért aztán el se kezdem.
A húgod esküvőjén
olyan részeg és bódult voltál, hogy tönkretetted.
Ezért is nem kezdem el soha.
Szóba áll még veled?
Meglátogathatod már a gyerekeket?
Fogd be, Mrs. Tesman!
- Sértődős. - Nem.
Haragszom magamra, hogy valaha megbíztam benned.
Hatalmad volt felettem.
Szerinted hatalmam volt feletted?
Igen, az okos, de unatkozó nők által gyakorolt hatalom.
Hova mész?
Hol van Thea? Elegem volt ebből a nevetséges sövényből.
Egy napja tértem vissza,
de már belekevertél a te könnyelmű életedbe.
- Könnyelmű? - Könnyelmű és gyáva.
Úgy rohangálsz körben, mint egy mérgezett egér,
- hogy segíts egy férfin. - Egér.
- Segíts magadon inkább! - Ugyan!
Gyere, dolgozz! Írj!
Csinálj bármit, valamit!
Én 17 évesen otthagytam anyám házát.
Amikor megtalálta a leszbikus könyveidet. Tudom.
Nem tudsz semmit.
Pedig igen.
Azóta kutakodtam kicsit.
Titokban, gondolom.
Hogy ne lássák, ne gyanítsák.
Így a hírneved makulátlan.
Mindig.
Hedda, te ennél sokkal több lehetnél.
Nézd, mit értem el! Te bármit megtehetnél.
Például?
Legyek professzor?
Mondd, hány nő van az egyetemen? Aki tanít is?
Kettő.
És gondolom, mindketten fehérek.
Mindegy is.
Nem választhattalak, ez zavar.
Zavart. Valamikor.
De már nem. Már régen nem.
Mióta van Thea?
Tudom, hogy még ott van.
Láttam a táskáját az ajtónál.
Tudod, hogy az egér a farka nélkül is megél?
Hogy mondod?
Az emeleten van.
Hedda!
Nem semmi páros vagytok. Te és Thea.
Zseniális nő.
Csak egy zsarnok elbutította.
Ez való igaz.
Egy ígéretért és a neve megjelenéséért elhagyta a férjét.
Igen, bátor dolog.
Óvatosan! Még féltékeny leszek.
Mi az?
Még szereted a fegyvereket?
Igen.
Miért nem lőttél le akkor?
Amikor elmentél?
Amikor elmentem.
Mert tudtam, hogy azt várod tőlem.
Hát persze.
Mi?
Gyáva.
A gyávaságom nem ebben mutatkozott meg leginkább.
Bátrabb vagy most már?
Dehogyis.
Hol van Thea?
Balra a második ajtó.
Hol voltál?
Elmentem hozzátok, de mondták, hogy elmentél.
El kellett jönnöm.
Nem vágysz társaságra.
De igen.
Csak...
Csak azon gondolkodom, hogy ha mindenki hazamegy,
milyen üres lesz ez a nagy ház.
Hogy még vendégeket sem tudok fogadni.
Vajon Tesmant nem érdekelné a politikai karrier?
Nem, drágám, a politika nem neki való.
Nem arra termett.
Talán. De esetleg arra terelhetném.
Hogy megpróbálja.
- Valamit, amibe biztos belebukik? - Már mondtam.
Ön szerint teljesen kizárt, hogy belőle akár
kabinetfőnök legyen?
Kabinetfőnök?
Ahhoz pénzre van szüksége.
- Sokra. - Pénz, pénz.
Mi van önnel?
Teljesen reménytelen?
A professzori kinevezés?
Őszintén?
Talán... Engem is meglepett az új Lovborg.
Sikeresen visszatért,
ráadásul merész és provokatív, és persze nő.
Ezt manapság szeretik, mértékkel.
Keressen mást, ami miatt aggódhat!
Biztos van ennél nagyobb gondja.
Valami, ami... fontosabb.
Azt várhatja ítéletnapig.
- És tovább. - Miért?
Szörnyű anya lennék.
Rettenetes.
Biztosra ment a döntésével.
Nincs is más lehetősége az önhöz hasonlóknak.
Már nincs mit tenni.
Játssza csak a szerepét, és ne keveredjen bajba!
A professzornak mindig legyen tele a pohara!
Ő az ott.
Igenis, asszonyom!
Mit hozhatok, uram?
- Egy Manhattant kérek. - Máris.
Elnézést!
Már sokat hallottam magáról, Mrs. Tesman.
Annyit nem, hogy tudja, ne hívjon így.
Ha a barátom akar lenni.
Barátkozni akar?
Mit hallott rólam?
A háziasítása előtt igencsak tűzrőlpattant volt.
Maga költő.
- Ennyire nyilvánvaló? - Ez is.
Meséljen rólam!
Szívesen megtenném.
De maga túl józan ekkora őszinteséghez.
Ebben egyetértünk.
Ebben az esetben...
Martinit kérek az úrnak.
És Mrs. Greenwoodnak is.
Megbélyegzett leszel.
Férjes asszonyként.
Nem nőként.
Amikor megjelenik a könyvünk,
senki nem szólhat semmit ellenünk.
Pedig fognak.
De nem fog számítani.
Nyugi!
Mindenki részeg, azt se tudják, hol vannak.
Milyen szép látvány!
Hedda, kölcsönkérhetem a ruhád ma estére?
Holnap kitisztíttatva visszaküldöm.
- Már mentek? - Jobb elkerülni a kísértést.
Ugyan, Eileen, ennél te erősebb vagy.
- Menjünk! - Kár.
Csak szólni akartam, hogy Greenwood professzor
beszélni akar veled a könyvről.
Az újról.
Engem keresett?
És könnyen befolyásolható.
Hedda! Szükség van rád lent!
Egy pillanat.
Most azonnal.
Máris.
Mit kerestél ott fent?
Beszéltél már Greenwood professzorral?
Az alapvetés szerint az empátia egy rendellenesség.
Ez igen érdekes.
Úgy vélem, hasonló eredményre jutottam.
És mi a következtetés?
Nem szükséges empátia...
- Asszonyom! - Nem, köszönöm!
Mi olyan vicces?
Hedda valamiben sántikál. Látom rajta.
Nyugalom!
Csak tartsd magad távol a pusztítástól.
Elnézést!
Mikor fogsz vele beszélni?
Amikor végzett Tesmannal.
Greenwood professzor, szereti a skót whiskyt?
De még mennyire! Nagyon is.
Akkor innia kell még egyet.
- Menjünk! - Nagyon kedves!
Meg akartad mutatni a könyvet, tedd meg!
Ön is jön?
Professzor, elkísérem én.
Hedda is biztos ott lesz.
Látja majd, mennyit változtál. Mindenki látja.
Nincs mitől félned.
Nem félek.
Gyerünk!
Csak óvatosan. Ha megy.
- Üdv! - Üdv!
- Italt, asszonyom? - Köszönöm, nem!
Miben sántikálsz?
Egyáltalán semmiben.
Mennem kellene, mielőtt valami szörnyűség történik, nem?
Ne légy bolond!
Akkor jó elmenni, miután megtörtént a szörnyűség,
de a rendőrség még nem jött meg.
Rémes vagy!
Hedda!
- Érdekelné? - Mrs. Tesman!
Csodás az estély. Vegyes a társaság.
Szerettem volna, hogy jól érezze magát.
Nem beszélgethetünk egész este kriptákról, könyvekről és a bronzkorról.
Alig várom a könyvét, Eileen. Lebilincselően hangzik.
Adnék önnek egy korai példányt.
Ha esetleg kritikát szeretne írni az újságjába.
Meglátjuk, találunk-e rá helyet.
Nos, mennem kell.
Nem látták a feleségemet?
Talán a labirintusban van.
Jó éjt, hölgyeim!
- Dr. Lovborg. - Greenwood professzor.
Hamarosan találkozunk.
Megtiszteltetés.
Roland! Hogy van?
- Reginald. - Örülök, hogy látlak.
- Sajnálom, professzor! - Köszönöm szépen!
- Hallottad? - Igen. Csodás!
- Hát megtörténik. - Én mondtam, hogy meg fog.
- Martinit, hölgyem? - Szomjasnak tűntök, igyatok!
Én nem iszom.
Eileen! Egy nem fog megártani.
Ő sem iszik.
Soha? Azt hittem, csak visszafogtad.
Én nem ezt mondtam.
És ha én mondom?
Akkor jár a szád.
Nem tennéd meg?
Ezt semmiképpen nem.
Pedig jó lenne.
Nevetséges! Butaság.
- Igen? - Thea még rendben van, de te.
Írhatsz velük könyvet,
taníthatsz velük az egyetemen,
és még talán állást is kapsz mellettük,
de nem fognak tisztelni, ha nem hiszik, hogy neked is megy,
- mint a fiúknak. - Hedda!
Láttad Greenwood arcát, amikor alkoholmentes italt kértél.
Nő spiritusz nélkül.
- Te mit láttál? - Megvetést.
Azt már megszoktam.
Az érdeklődési köröd iránti megvetést.
De az elméd,
a személyed irántit nem.
Azt gondol, amit akar.
Egy elvhű nő.
Mondtam neked, igaz?
- Nem kell aggódni. - Aggódni?
Hedda!
Most te is láthatod.
Ez a halálfélelem ide vezet.
Halálfélelem miattam?
Nyugi, Eileen, csak annyit kért, hogy Tesman vigyázzon rád az egyetemen.
Vigyázzon rám?
- Hogy ne kerülj bajba. - Hedda!
Mint egy dada?
- Nem. - Végül is.
- Nem! - Olyasmi.
- Mit akarsz elérni? - Én?
Azután, amit együtt átéltünk,
iderohansz, hogy bevond a kollégám az én dolgomba?
Biztos azt hiszi...
A tudósoktól a sarokban ülő pletykafészkekig.
Gyáva.
Egészségetekre!
Eileen!
A kollégáim előtt szólíts dr. Lovborgnak!
Most megyek, beszélek a férjével, Mrs. Tesman.
Miért csinálod ezt?
Mostanra már nyilván ismered.
Istenem!
Ő fog irányítani. Majd meglátod.
Tudom, ki vagy.
Nem akarod, hogy ő irányítson.
Nem vagyok bolond, Hedda.
Valóban nem vagy az.
Okos vagy, ugye?
És bátor.
Talán mégis fel kellene gyújtanom.
Engedj el!
Ha ezt most elrontod, soha nem bocsát meg.
Úgy vélem, igen. Félremehet.
Ez való igaz.
Van kedved úszni?
- Igen! - Menjünk mindannyian?
Jó. Emberek! Megyünk úszni!
- Igen! - Gyerünk!
- De nincs úszónadrágom. - Nem is kell.
Úszás?
Dr. Lovborg, velem jönne?
- Gyere, drágám! - Nem. Elmegyünk.
Mitől félsz annyira, Thea?
Gyere, édes! Gyere!
- Eileen! - Thea, gyere te is!
Köszönöm, drágám!
Menjünk úszni!
Nem, jó itt a tűz mellett. Köszönöm!
Ha nem alkalmazkodsz, elveszel.
Ne légy ünneprontó!
Nem vagyok az. Hideg van.
Jane, mondd meg neki, hogy köpje ki a karót,
és jöjjön úszni!
Thea, köpd ki a karót,
- és menj úszni! - Nem.
- Gyerünk! - Thea!
- Légy bátor! - Thea!
Thea!
Ne!
Eileen!
Eileen! Muszáj...
Ne nevess ki!
Eileen! Ne!
Istenem!
Egek!
Bassza meg!
Ugye szól, ha átléptük a határt?
A hatalomhoz járnak bizonyos kiváltságok.
Élvezze őket!
Thea, várj!
- Te most... - Ugyan!
Ne vedd a szívedre!
Nem lesz baja. Hadd nyugodjon le!
Reggel ezért meg fog büntetni.
Nézhetem?
Te tényleg azt teszed, amit csak akarsz. Ugye?
Hát persze.
Különben mi értelme lenne?
Istenem!
Szörnyen sajnálom!
Tabitha?
Tabitha...
- Megölöm! - Ne, Reginald!
Ki volt az? Ki volt az a férfi?
Gyerünk!
Hogy merészeli?
Na, majd ha a könyvem kijön! Akkor meglátja.
David is ezt mondta.
Itt van kint?
Nincs. Órák óta nem láttam azt az idiótát.
Ne! Nincs fröcskölés!
- Reginald! Kérlek! - Ki volt az a férfi?
- Megölöm! - A francba!
- Semmiség volt. - A francba!
- Nyisd ki a rohadt ajtót! - Kérlek!
- Nyisd ki a rohadt... Ne! - A francba!
- Istenem, David az? - David!
David, mit csinálsz?
Reginald!
- Gyerünk! - Ki volt az?
Most kire mászott rá?
Gyerünk, menjünk!
Micsoda dráma!
Gyerünk! Ezt nem hagyhatjuk ki. Menjünk!
Elnézést, uraim!
Üdv, srácok! Kaphatok én is?
Sajnos nem. Ez talán...
Kinek van kedve táncolni?
Egyet... csak egyet.
Táncolunk?
Zenét!
Készen álltok?
Ki dugta meg a feleségemet?
Lelövöm, aki lefeküdt a feleségemmel.
Hamar el fog fogyni a golyó.
Az milyen pisztoly?
Mit számít az?
Az vagy, amivel lősz.
Apám mindig ezt mondta.
Nekem egy Webley-nek tűnik.
Tudja, én is lelőném.
- Hedda! - Tényleg.
De...
De ha most leteszi, akkor elfelejtjük az egészet.
Igaz, Brack?
Nem történt bűncselekmény. Még nem.
Maga!
Jesszusom, ezek a népek!
Most fejezték be a felújítást.
Még alig érkeztek meg, már le is bontják a házat.
Pedig milyen szép.
Olyan szép, mint a maguké?
Nem. De szerintem az enyémeknek több pénze van.
Bármennyi pénzük van, az több, mint ezeknek van.
Ez a ház egyenesen megy vissza a banknak.
Talán most mulatnak utoljára,
mielőtt lezárják a felét, és látványosság lesz belőle.
Látványosság? Turistáknak?
Szabadon látogatható lesz.
Állítólag ebben egyeztek meg.
Kaptak támogatást a felújításra,
ők tartják fenn, és kevés pénzért megtarthatják.
Kevés nekik, de nem nekünk.
Szinte romokban hevert, mielőtt idejöttek.
Én ugyan nem értem,
de az asszonyom állítólag nagyon vágyott rá.
Még elég szolgát sem tud tartani.
Ezeket a lányokat csak mára vette fel.
Csak én vagyok állandó, és én is az úr nagynénjétől.
Na, ő egy kedves hölgy. Elkényezteti Tesmant, az unokaöccsét.
Nekem is van egy ilyen fiam. Könyvmoly.
Most már tanít, soha ilyen boldog nem volt.
Nem úgy, mint Tesman, aki telhetetlen.
Ráadásul most meg is nősült.
A szegény balfék.
Már kerestelek.
Hedda Gabler.
Micsoda jelenet volt!
Elégedett vagy?
Mi az?
Csak nézni akarlak.
- Eileen. - Miért akartad, hogy igyak, Hedda?
Beszélni akartam veled.
Akkor miért nem...
Nem voltál önmagad.
Megváltoztam, ennyi.
Az emberek nem változnak.
Ahogy az láttuk.
Szerinted te...
Te és én...
Ha elfogadom...
Soha nem tetted volna.
Gyáva.
Igen.
De szerinted...
Próbáltam nem gondolni rád, Hedda.
Ha tudtam volna,
másként történt volna minden.
Én lehettem volna a társad ebben.
- Nem. - Megtehettem volna.
Megcsinálhattuk volna. Lehettünk volna...
Boldogok.
Igen.
Régen azt hittem, nem lehetek boldog.
Azt gondoltam,
megérdemlem a boldogtalanságot,
azt érdemeltem...
a bűnös életemért.
Azóta tudom, hogy nem így van.
De te, te soha nem lehetsz boldog.
Ebben igazad volt.
De igen.
De így nem.
- Így nem. - Megvan mindened.
Nincs semmim.
Te nem érzel semmit.
Szeretlek.
Őrültek voltunk együtt.
Ha maradok,
vagy te ölsz meg, vagy én magamat.
Miért jöttél ide?
Hogy lássam, szeretlek-e még.
És?
Nem szeretlek.
Thea feladta értem az életét.
Neki hála... jobb ember lettem.
Megmutatta, hogy legyek bátor.
Szeretem őt.
Tudni akartam, hogy a teljes szívem az övé-e.
Akkor mindent elterveztél.
Ne légy mérges!
Nem vagyok az. Menj utána! De...
Amikor ezt mondod, az mindig veszélyes.
De először fejezd be, amit elkezdtél!
Menj a könyvtárba! Beszélj a kollégáiddal!
- Nem. - A lányok helyett
most játssz a fiúkkal!
Túl részeg vagyok.
Semmi bajod.
Gyere! Gyere ide!
Jól van.
Tökéletes. Menj!
Tényleg nem haragszol?
Én... Istenem, Eileen.
Kér valaki valamit?
Gint kérek martinivel.
Én is.
Három gin martinivel. Meglesz.
Mi van azzal a lánnyal?
Milyen lánnyal?
Theával.
Együtt írtuk a könyvet.
Ennyi?
Nem.
Ő a múzsája?
Múzsa.
A múzsa szót férfiak mondják
azokra a nőkre, akiktől tanulnak, vagy alkalmanként lopnak,
anélkül, hogy elismernék őket, de azért jól megdugnák.
Vagy meg is teszik.
Benne van a szótárban?
A nagyszótárban.
Benne van a könyvében?
Mi van még benne?
Hogy jutott eszébe?
Egy fiatalemberrel folytatott beszélgetés felnyitotta a szememet,
és azután már tudtam, hogy meg kell írnom ezt a könyvet.
Velem volt egy barátnőm. Talán találkoztak vele. Diana.
Késő volt, zárás előtt úgy gondoltuk,
még belefér egy.
Szereti a jeleneteket, egy kis műsort,
ezért elmentünk a Cissy'sbe.
Abba a bűnbarlangba?
Ne legyenek már olyan prűdek!
Bementünk, leültünk a pultnál, cigarettára gyújtottam,
Diana kikérte a whiskyjét,
és kellemesen csevegtünk a felszolgálókkal.
Ketten voltak.
Magasak, pluszpont.
Hegyes állúak, mínuszpont.
A fajtájukra jellemző megjelenésűek.
És milyen fajta az?
Nemesek elfeledett törvénytelen gyerekei.
Flörtöltek kicsit velünk.
Nálam persze nem értek el semmit.
Egy idő után kezdtek unalmasak lenni, ezért leültünk egy asztalhoz.
Jöjjön már a dugás, Eileen!
Legyen.
Ott ültünk,
Diana az unalmas férjéről, Richardról panaszkodott,
aki unalmas és utálatos.
Én pont annyira figyeltem, amennyire egy olyan figyel,
aki nem akarja arra vesztegetni az életét, hogy egy férfit szolgáljon ki.
Aztán odajött a hegyes állú pultos,
beült a boxba mellém, és azt mondta:
„Szia! Szép vagy, tetszel.
„Megszagolhatom a lábad?”
És maga mit mondott?
Én megkérdeztem, hogy mi célból.
Erre ő:
„Ez a becsípődésem. Ez jön be nekem. Ne szégyenlősködj!”
- A becsípődése? - Megengedte?
Dehogy, maguk perverzek.
Mondtam neki, hogy jobban szeretem, ha a közösüléseim
kölcsönösek, nem nyilvánosak.
Ez szexuális volt?
Erre akkor jöttem rá.
Talán mindenkinek van „becsípődése”.
És ez mindenkinél más, talán új.
És ahogy a múlt rejtett „becsípődései” ma már elfogadottak,
lehet, hogy a jelen becsípődései
elfogadottak lesznek a jövőben?
Vagyis tíz év múlva mind lábat szagolgatva maszturbálunk.
Ki tudja, maga mit szeret, Brack bíró?
Ennél biztosan botrányosabb lesz.
Mik ezek az új becsípődések?
Vegye meg a könyvet!
Vagy jöjjön el az egyik egyetemi előadásomra!
Ígérem, hogy a feleségeik kapnak egy-egy ingyenes példányt.
Irigyled a szórakozást, te boldogtalan perszóna?
Ha el akarsz menni, menj!
Nem érdemes várnod rá, mint egy szolgálólány.
Ez már túl sok.
- Aggódom. - Ne tedd!
Az aggódástól ronda leszel.
Nem megyek el nélküle.
Jól van. Menj be, és mondd, hogy tegye le a poharat!
Vajon őt szereted...
vagy a könyvet?
Dögölj meg!
Még nem született döntés.
És ha én kapom meg, rengeteg egyetem van még,
melyek biztosan szívesen fogadják magát.
Kell a pénz, Eileen.
Feleségem van.
Hedda Gabler.
Igen, tényleg kell a pénz.
Hedda Tesman.
Mindig elfelejtem.
Amúgy hol van a felesége?
Szívesen van a féktelen férfiak társaságában.
Ezek szerint nem ismeri őt túl jól.
Gyermekkora óta ismerem Hedda Gablert,
amikor még az apjával a díjnyertes lovaikon parádéztak.
A tábornok és Hedda.
Minden vasárnap a házam előtt vágtattak el.
Hedda fekete lovaglóruhában. Tudja, melyikben.
- A tollas. - Igen.
A tollas.
Az anyám...
a besavanyodott, vén szipirtyó.
Odahajolt hozzám, és azt mondta:
„Nézd azt a fattyút,
-„hogy mutogatja magát!” - Eileen.
Nem!
Mit csináljunk még, fiúk?
Még fiatal az idő.
Én rettentő szomjas vagyok.
Óvatosan!
Jó, jól vagyok.
Hogy? Meséljek még?
Ha leveszi a ruháját.
Olvasson fel az új könyvéből!
Vagy a régiből. Nem válogatok.
Ribanc.
Jól van, elég! Elég lesz!
Elég!
- Szajha! - Jöjjön...
- Mit mondott? - Eileen!
Nyugodjon le! Lejáratja magát.
Kit érdekel?
Akkor is enyém az állás.
Megkapom, amit akarok,
magáé marad Hedda Gabler, aki folyton
azt csinál, amit akar, és akivel akarja.
Hedda Tesman... szeret engem.
Hedda Gabler senkit nem szeret, csak önmagát,
és Hedda Tesman nem létezik.
Élvezte?
Hogy lehet...
egy ilyen nőt megzabolázni, irányítani?
Kötéllel.
Tesman, maga szerencsés.
Hedda egy kincs, az biztos, de nem egy ló,
őt nem lehet betörni.
Bizony.
Néha azt kívánom, bárcsak az ostorral megfenyíthetném.
Lehet, hogy azt élvezné.
Egy „becsípődés” a könyvből.
A kurva könyvéből.
Szerintem még soha nem hallottam káromkodni, Mr. Tesman.
Elolvashatom?
Persze.
Hol van a táskám?
Talán...
Nézz rám! Én vagyok a legunalmasabb...
Eileen!
Micsoda belépő! Tessék, drágám!
Köszönöm!
Hol van?
- Micsoda? - Megint beleolvastál?
- Én nem... - A könyvbe! Te gyengeelméjű!
- Hol van? - Eileen!
Mit csinálsz?
- Nem tudom. - Ne csináld!
- Engedje el! - Hagyjon békén!
Megőrültél?
Hagyd abba! Elég legyen!
Eileen, maga... Mit csinál?
Hagyd abba! Engedd el!
Hagyjon békén!
Istenem!
- Nagyon sajnálom! - Jól van?
- Az ég szerelmére, mit csinálsz? - Hol van?
- Micsoda? - A kézirat!
Eileen, fogalmam sincs, miről beszélsz.
Te mocskos kurafi!
Tudom, hogy elloptad!
Istenem! Igen, persze, nálam van,
eladtam annak a rohadéknak, aki a legtöbbet kínálta.
Addig nem megyünk innen, amíg meg nem találjuk.
Elnézést! Bocsánat!
Kérem, segítsenek!
Kérem, mindenki segítsen megtalálni dr. Lovborg kéziratát!
Igen. Azt éreztem.
Csak találjuk meg a rohadt kéziratot! Menjünk, keressük!
Keressük meg azt a szart!
Csak olyan rossz érzés ez.
Néha túl sok, alig bírom.
Az nem a kézirat, drágám. Az nem a kézirat.
Gyere, kóstold meg!
Igen.
Mit is keresünk?
Fogalmam sincs.
A székek alatt!
Van valami?
Esetleg...
Hé!
Nézzék! Itt. Újabb oldal!
És ott még egy!
Ezt nem értem.
A szél. Biztosan...
A szél. A kéziratot biztos...
Eileen!
Úgy sajnálom.
- Istenem! - Nem! Ne!
- Engedjenek el! - Eileen!
Nem, bemegyek. Érte megyek.
- Nem! - Eileen!
- Eileen, vége. Semmi baj. - Nem!
- Elsüllyedt. Hagyd!
Jaj, ne!
- Csukd be az ajtót! - Thea...
Mindenütt kerestelek.
Ne nézz így rám! Tudom, mit csinálok.
Véget vetek az uralmának.
Csak kell valami fegyver az ellen a nő ellen.
Nos...
Nem lehet megölni. Én megpróbáltam.
Kell valami... valami... terhelő bizonyíték,
vagy ilyesmi.
Mi történt?
Úgy kellene tenned, mintha nem ismernél. Nem vágysz rá néha?
Nem tehetem.
Tudod, hogy nem tehetem.
Pedig muszáj lesz.
Nem.
Elvesztettem...
Thea!
Mit?
A kéziratot.
Elvesztettem.
Nem!
Meg kell lennie.
Mindenütt kerestem.
- Nem. - Mindenütt.
Nem! Biztos...
Biztos ott van...
Vége van!
Elsüllyedt.
A tó fenekén van.
A tóban.
Eileen?
Bármit teszek is,
te mindig ilyen leszel.
Túl nehéz.
Miért vagy ilyen?
Szeretsz engem?
Csak amennyire te szeretsz engem.
Ez elég neked?
Nem, Eileen,
nem elég.
Nem mondod komolyan.
Thea!
Többet kérsz, mint amit adni tudok.
Thea!
Többet, mint amit bárki kérhet.
- Kérlek, Thea! - Te...
- Kérlek! - Tedd azt, amit akarsz!
Engem már nem érdekel.
Thea! Kérlek!
Komolyan mondom!
Jól van.
Menj! Nincs rád szükségem.
Menj csak!
Rohadt szerencsétlen háztartásbeli!
Előjött a régi Eileen. Boldogtalan és eszelős,
- így vagy boldog. - Kihasználtál, és lelépsz!
- Így jó neked. - Sosem kellettél!
Te! Egy roncs vagy.
- Elveszed, ami kell... - Felhasználtál, hogy te
- értékesnek érezd az életed. - Én tudom, mit akarok!
Az életed nem ér... semmit.
Megyek, megkeresem a könyvem.
És amikor kiadják, a borítón az én nevem is
ott lesz a tied mellett.
És akkor ez az egész már nem fog számítani.
Sajnálom, Eileen.
Nem találtam meg.
Egyáltalán nem sajnálod.
Te pontosan ezt akartad.
Azt akartam, hogy önmagad légy.
Hogy bátor legyél.
Ilyen?
Nem.
Thea elhagyott.
Miért erőltetted?
Mert elveszett voltál.
Erő kellett, hogy az légy, aki vagy.
Nincs már semmim ebben az életben.
A kollégáim előtt bolondot csináltam magamból.
Az, aki fontos volt nekem, elment.
Nem bírok ki több megaláztatást, Hedda.
Nem bírok.
Csak egy pontig lehet azt tenni,
amit akarunk, és annak lenni, akik lenni akarunk.
Viselni kell a következményeit.
Talpra fogsz állni.
Te honnan nyered az erőd, Hedda?
Honnan?
- Én... - Persze, már tudom.
De az én esetemben
minden, ami vagyok, minden, amim van, a rohadt zsenialitásomból származik.
Mert én tudok írni,
és tudok gondolkodni,
mert rávettem azokat a faszlengető barlanglakókat,
hogy figyeljenek rám.
Ez a könyv...
Nem lehetett volna megkerülni.
Figyelmen kívül hagyni.
Még így ezután... a felfordulás után sem. Az...
Megvédett volna a gúnnyal szemben, mert...
Igazam lenne.
De most egyedül maradtam, semmi vagyok.
Most... csak egy nő vagyok.
Mi lesz ezután?
A lehető leghamarabb véget vetek ennek.
Megteszem, amit meg kell.
Várj!
Várj itt!
Eileen!
Ezt neked adom.
Használnod kellett volna.
Használd te most!
Isten veled...
Hedda Gabler.
Eileen?
Hedda!
Hedda, ott vagy bent?
Hedda!
Micsoda felfordulás!
Meg kell találnunk a kéziratot.
Láttam Eileent. Kész idegroncs.
Mit csinálsz?
Nem!
Hedda!
Kérem! Egy része még menthető.
Minek mentsük meg?
Hedda,
ez az életműve.
És a te életed?
- Az enyém? - Hedda!
Elment az eszed?
Nem! Várj!
Egy része megmenthető.
Ha tényleg ezt akarod, George.
De ha Eileen megtalálja, megkapja az állásod.
Mrs. Ellison!
Elmegy?
A kéziratot keresem.
Szerintem az már reménytelen.
- Gondolja? - Igen, mindenütt kerestük.
Megérdemled.
Hedda, mit tettél?
Amit meg kellett tenni.
És ha Brack megtudja?
Jobb, ha erről többet nem beszélünk.
Mi ütött beléd?
- Mi késztetett... - Érted tettem.
Értem?
Azt akartam, hogy kiléphess az árnyékából.
Nem bírtam elviselni, hogy így élj.
Nem, te csak a pénzt akartad.
- Azt akartad... - Amit te akartál.
Azt akartam, hogy boldog legyél.
- Boldog. És erős. - Igen?
Tényleg?
És...
Nekünk kellett.
A nekünk azt jelenti...
Igaz ez?
- Igaz? - Igen, de nyugodj meg!
George, nézz rám!
Téged nézlek, Hedda.
Senki nem tudhatja meg.
Szeretsz engem...
Hedda Tesman.
Csináld azt! Amit a száddal szoktál.
Nem.
- Hedda. - Te csináld!
Remélem, jobb a kedved!
Ugyan, ne...
Ne légy már ilyen!
David, hagyd!
- Jó ég! - Még csak bocsánatot sem kér.
Még lélegzik. Hogy állítsuk el a vérzést?
Jól van, befelé.
Fektessék le ide!
Nagyon óvatosan fektessék le! Vigyázzon a fejére!
Óvatosan! Lélegzik.
Nagyon sok vért veszít.
Eileen!
Nem tudom...
- Nem tudom, mit tegyek! - Szent ég!
- Mit tegyünk? - Nem tudom.
Óvatosan a fejével!
- Eileen! - Nézzék meg a pulzusát, vagy valami!
Eileen!
A francba!
Mi történt?
- Mi történt? - Nem tudom, mi történt.
- Istenem! - Meglőtte önmagát.
Mentőt!
Hedda!
Hívni kell a mentőt.
Hedda!
Hedda! Most!
Jézusom! Istenem!
Nem úgy értettem.
Nem gondoltam komolyan. Eileen!
Jézusom!
Köszönöm, uram! Később látta a fegyvert?
Nem. Senki sem látta.
Ugye? Ez a férje háza?
Elmesélné, kérem, hogy mi történt...
Időrendben vagy részletekben?
Részletekben, mert szanaszét van, és...
- Kitűnő. Ismerem azt a technikát. - Minden oké?
Már, azon kívül.
Miről beszélgettek?
- Újraírjuk a könyvet. - Tényleg?
Úgy véljük, a következő szemeszterre kész lehet.
Ha Eileen meghal, tiéd az összes pénz.
Ha nem készül el időben, dr. Lovborg nem kap semmit.
Ha túléli.
És ha te nem a saját kutatásoddal foglalkozol...
Majd kisebb házba költözünk.
Ezek a részek, szerintem...
Tudok segíteni?
- Nem. - Nem.
Elnézést!
Valami aggasztja, Mrs. Tesman?
Ez az egész aggasztó, nem?
Milyennek látta utoljára Eileent?
Egyedül voltak tegnap este, nem?
Az egész őrület közepette.
Egy pillanatra.
A hálóban?
Egy pillanatra.
Rákérdeztek a fegyverre?
Milyen fegyverre?
Ami körül minden forog.
Amivel Eileen meglőtte önmagát.
Úgy tűnik, sehol nem találják.
Greenwood professzor szerint az övé, mert nyomát vesztette tegnap.
Hamarosan vele is beszélni akarnak.
Önt várják következőnek.
És mit mondjak?
Roland, ne gyötörjön!
Tegnap este két fegyver sült el.
Az egyik Greenwood professzoré,
a másik az öné.
Ezt fogja mondani?
Hogy nálam van az, ami eltalálta Lovborgot.
Tényleg?
- Igen. - És kié?
Szerintem tudja.
De mit fog mondani?
Nos,
ez attól függ.
A szeszélyességemtől.
Jó ötlet volt, Hedda.
Gyengén kivitelezett, de...
Nem hittem, hogy itt teszi meg.
Azt hittem, keres valami gyönyörű helyet.
Drágám!
Képzelje el a botrányt...
ha kiderül, hogy a fegyver Gabler tábornoké.
Hogy az ő gyönyörű fattya adta egy leszbikusnak,
aki ölni akart a házban, amire a kicsi Heddának nincs pénze.
Mit fognak gondolni?
Ez eszembe se jutott.
Szerencsére ez a veszély nem fenyeget.
Amíg én tartom a szám.
Ne álljon nekem ellen!
Ne!
Az emberek hozzászoknak az elkerülhetetlenhez.
Elég! Fejezze be!
Nem! Hedda!
- Nem! - Hedda!
Hogy merészeli?
Azok után, amit önért tettem.
Maga az enyém.
Én irányítom ezt.
Hedda!
Hol van?
Hedda!
Hedda, Eileen!
Magához tért! Hedda...
A feliratot fordította: Rossi Dorottya
Kreatív supervisor Hegyi Júlia