Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫- אני סומך על אישה רק בדבר אחד, שהיא לא תתעורר לחיים -‬
‫- אחרי מותה. אנטיפנס -‬
‫הדה... טסמן.‬
‫זה נכון? זה הבית של בעלך?‬
‫תקראו לי הדה.‬
‫אז תוכלי לספר לנו את אירועי הערב,‬
‫כפי שאת זוכרת אותם, שהובילו לירי?‬
‫הזיכרון שלי קצת מעומעם.‬
‫אחרי הכול, היינו במסיבה.‬
‫כמובן, אנסה כמיטב יכולתי.‬
‫הדבר הראשון שזכור לי שראיתי הוא אדם מלא בדם‬
‫שנגרר למסדרון. - לפני כן, בבקשה.‬
‫טוב, היו הרבה צעקות... - מוקדם יותר.‬
‫מהיכן להתחיל?‬
‫מההתחלה.‬
‫הדה?‬
‫איילין לוובורג נמצאת על הקו.‬
‫היא רוצה לדבר איתך. היא מתעקשת.‬
‫איילין לוובורג. חשבתי שאת לא רוצה לדבר איתי שוב לעולם.‬
‫הדה גאבלר. שמעתי שאת עורכת הערב מסיבה.‬
‫כן. אני מציגה את מר וגברת ג'ורג' טסמן לחברה,‬
‫מראה מי אנחנו.‬
‫מי אתם לא.‬
‫אז את מתכוונת לבוא?‬
‫זה יהיה בדיוק כמו פעם.‬
‫אני מקווה שלא.‬
‫נתראה הערב.‬
‫איילין...‬
‫תיזהרו, אני עוברת עם תפוחי האדמה.‬
‫אמרתי לך הבוקר, ג'ון. אני רוצה שבעה לימונים שלמים, טוב?‬
‫עבודה נהדרת, מותק. נהדרת. - צריך להוסיף לזה מיץ.‬
‫סוף סוף יש מישהי שיודעת מה היא עושה.‬
‫סילבי, את יכולה להפעיל יותר כוח. ככה.‬
‫אני רוצה שתמעכי אותם כמו שצריך. טוב.‬
‫במהירות. כמה שיותר מהר.‬
‫יש פה חוט פרום.‬
‫בלי פרחים.‬
‫כן, גברתי.‬
‫שלום. תוציא אותם.‬
‫סליחה, גברתי.‬
‫סליחה, אהובה.‬
‫הכול בסדר, חבר?‬
‫פרחים. פרחים בכל מקום.‬
‫בוקר טוב, גברתי.‬
‫החוצה.‬
‫בוקר טוב, כבודו.‬
‫בוקר טוב.‬
‫השופט בראק! הגעת מוקדם יחסית למסיבה, לא?‬
‫אני קונה לך את הבית הזה, גברת טסמן.‬
‫שאעניש אותך?‬
‫אל תכווני את זה אליי.‬
‫השתגעת לגמרי?‬
‫אוי, לא. לא פגעתי בך, נכון?‬
‫בעלך יודע שאת שם למעלה?‬
‫תשאל אותו בעצמך.‬
‫- הדה -‬
‫- 1 -‬
‫השופט בראק נתן לנו את ההלוואה על אף ההשתובבות שלך.‬
‫מענק הפרופסורה הוא הדרך שלי לשלם לו בחזרה,‬
‫אז תדברי עם פרופסור גרינווד הערב, טוב?‬
‫בשביל מה?‬
‫הוא מחליט מי יתמנה לפרופסור.‬
‫אני צריך שהוא יחבב אותי.‬
‫והוא אוהב אנשים כמוך. הוא אוהב...‬
‫בוהמיינים ו... לא.‬
‫אנחנו צריכים שהוא ייהנה הערב, אחרת הוא לא יפסיק להזכיר לי את זה.‬
‫אתה תהיה בסדר, טסמן. ניהנה הערב.‬
‫תפגוש את חבריי,‬
‫אני אפגוש את העמיתים שלך.‬
‫גם לי יש חברים, הדה. אל תהיי חצופה.‬
‫אלה חברייך. חברייך הם אלה...‬
‫לא. תסמוך עליי, ג'ורג', הם מחונכים ומתורבתים‬
‫וגרינווד יאהב אותם, ואותך, כפועל יוצא.‬
‫כן, כדאי לו.‬
‫אסור ששום דבר ישתבש הערב, הדה.‬
‫שום דבר, הדה. - שמעתי אותך.‬
‫ותחביאי את האקדחים האלה.‬
‫בסדר. תסגור את הסוגר בחלק העליון.‬
‫לא, לא של המחרוזת.‬
‫לוובורג התקשרה שוב?‬
‫לא.‬
‫די הופתעתי לגלות שהיא הוזמנה.‬
‫שכחתי לציין זאת.‬
‫הדה.‬
‫כן?‬
‫כל זה קורה כי זה מה שרצית. הבית, המסיבה.‬
‫הרבה מאוד כסף וכמות מכובדת של מאמץ הושקעו... עבורך.‬
‫מקווה שאת מאושרת.‬
‫איני נראית מאושרת?‬
‫אתה תרקוד איתי, נכון?‬
‫אולי.‬
‫את נראית נהדר, יקירתי.‬
‫תודה. אתה נאה מאוד.‬
‫ערב טוב, פרופ' גרינווד.‬
‫תודה. - תודה.‬
‫בראק עדיין פה?‬
‫הוא... הוא למעשה חלק מהמשפחה.‬
‫הוא חלק מהעסק. הוא שימושי.‬
‫דע את ההבדל.‬
‫משקפיים.‬
‫גברת טסמן, אני...‬
‫מר וגברת דנבאר, אני מאושרת שהגעתם למרות הכול.‬
‫טוב לראותך, ג'ורג'. - גם אותך. תודה שבאת.‬
‫מקסים. אני אוהבת את הדבר הזה עם הפרח.‬
‫השופט בראק, אכפת לך? תלווה אותם.‬
‫כמובן. בבקשה. - תודה.‬
‫הוא לא ממש לטעמי.‬
‫פרופסור גרינווד,‬
‫תודה שבאת.‬
‫ערב טוב. זאת אשתי, טבית'ה. - נעים להכיר.‬
‫מה שלומך?‬
‫תענוג להכיר. - התענוג שלי.‬
‫שמפניה, יקירתי?‬
‫תודה. - הכניסה משם.‬
‫תודה.‬
‫תודה רבה. - חן חן.‬
‫היא כהה יותר משציפיתי. - דברי בשקט.‬
‫הבאת את הג'וינט?‬
‫מובן שכן. מה נראה לך?‬
‫אלוהים. - מי זה?‬
‫בחור שנראה מוזר.‬
‫האם יש לו חור באוזן?‬
‫מי הוא? לא יכול להיות שהוא חבר של ג'ורג'. בוודאות.‬
‫איני יודעת. - לא,‬
‫אלה בוודאות החברים של גברת טסמן.‬
‫אפשר לעשות את תכסיס המסיבה.‬
‫ראיתי שדיברת עם פרופ' גרינווד.‬
‫כמה זמן אתם מכירים? אתה מכיר אותו טוב?‬
‫מכירים כבר זמן מה, למען האמת. אנחנו חברים כבר עשור.‬
‫אולי הוא לא ייזכר בי מייד, אבל‬
‫לפני שקיבלתי קביעות, לימדנו בקולג'...‬
‫כשהגענו לא היינו בטוחים שאנחנו במקום הנכון. הוא כל כך...‬
‫סלחי לי, טבית'ה. מה אמרת?‬
‫פשוט אמרתי שהופתענו כשהגענו לבית.‬
‫הוא יפה מאוד. גדול יותר משדמיינו.‬
‫השופט בראק, פגשת את אשתו של פרופ' גרינווד, טבית'ה?‬
‫היא ציירת, לדבריה.‬
‫נעים להכיר. - תודה.‬
‫תהיי נחמדה ותביאי לי כוס נוספת אם את בדרך לשם.‬
‫סלחו לי.‬
‫חצוף מאוד. יש לנו משרתים בשביל זה.‬
‫אבל אני יודע שאת אוהבת את המשחקים שלך.‬
‫הפחדתי אותך עם האקדח שלי מקודם?‬
‫לא באת לומר שלום. - באמת?‬
‫את מתחמקת ממני. - אתה אוהב מרדף.‬
‫את נראית... - מה?‬
‫מתוחה מאוד.‬
‫הבית יפהפה.‬
‫קצת גדול יותר משהסכמנו. - אל תתחיל.‬
‫גברת אליסון נמצאת בכניסה.‬
‫היא אומרת שהיא חברה ותיקה.‬
‫תכניס אותה. - כן, גברתי.‬
‫בבקשה.‬
‫את מקסימה.‬
‫ספרי לי, אילו ציורים את מציירת?‬
‫ציורים יפים?‬
‫אוי, לא. הלכת לפה ברגל?‬
‫גברת טסמן, אני מצטערת מאוד להפריע.‬
‫לא היה לי מושג שאת בעיר, גברת אליסון,‬
‫אחרת הייתי מזמינה אותך.‬
‫רק רציתי לדבר איתך על...‬
‫רק לבדוק אם...‬
‫כן?‬
‫איילין לוובורג.‬
‫היא פה?‬
‫אתעקש שתישארי. - לא.‬
‫אבל לא בלבוש הזה. - רק...‬
‫נלביש אותך בבגדים אחרים.‬
‫מה עם האורחים? - הם לא זקוקים לי.‬
‫תשומת ליבי המלאה נתונה לך.‬
‫אני רק צריכה לדבר איתה.‬
‫מה שלומך? מאז...‬
‫בית ספר תיכון.‬
‫כן. נכון.‬
‫מה שלום מר אליסון?‬
‫מה המצב בבית?‬
‫אוי, גברת אליסון...‬
‫בבקשה תפסיקי. אל תקראי לי ככה.‬
‫תקראי לי תיאה.‬
‫כמובן.‬
‫בואי נוריד ממך את הבגדים האלה, תיאה.‬
‫את יכולה לדבר איתי.‬
‫חברת בית ספר.‬
‫לא היינו חברות בבית הספר.‬
‫היית מושכת לי בשיער.‬
‫באמת?‬
‫היית מפחידה בזמנו.‬
‫אני לא זוכרת.‬
‫בכל פעם שחלפת על פניי במדרגות.‬
‫פעם אחת אמרת לי שאת תשרפי את כולו.‬
‫מדהים שמעולם לא הגעתי לכך.‬
‫אמרתי, "אני חושבת שהשמלה הזו תתאים."‬
‫תיעדרי מהבית במשך זמן רב?‬
‫כן.‬
‫מה תעשי לבדך?‬
‫אעבוד.‬
‫עם איילין? - כן.‬
‫הצבע לא מחמיא לך.‬
‫מה לגבי כסף?‬
‫אני כותבת. כתבתי יחד עם איילין את הספר האחרון,‬
‫זה שנגמרו כל עותקיו לפני שבועיים.‬
‫פרסמת ספר? - טוב, שמי לא מופיע בו.‬
‫אבל סיימנו את הטיוטה לספר הבא, ו...‬
‫זאת עבודתה הטובה ביותר.‬
‫זה די ה...‬
‫התינוק שלכן?‬
‫כן. אפשר לומר את זה.‬
‫השם שלי מופיע בו, ממש מתחת לשלה.‬
‫"תיאה אליסון"?‬
‫תיאה קליפטון. איני מעוניינת בשם של בעלי.‬
‫לא. רק בשם של אביך. תרימי ידיים.‬
‫היא מעט מחוספסת.‬
‫שמעתי שעצרו אותה על שכרות והתנהגות לא הולמת.‬
‫היא שונה כעת. היא רכה יותר.‬
‫זהירה יותר.‬
‫היא השתנתה?‬
‫גרמתי לה להפסיק לשתות.‬
‫כעת היא מבינה כמה זה רע עבורה.‬
‫עשית עליה רושם נכבד.‬
‫אני לא חושבת כך. - לא, אל תתביישי.‬
‫נשמע שהצלחת לשקם את הדובשנית שלנו.‬
‫כך היא אומרת. - באמת?‬
‫והגעת לפה כדי לוודא שהיא לא תסתבך בצרות, זה העניין?‬
‫היא תבוא, נכון?‬
‫כן.‬
‫בבקשה אל תאמרי דבר.‬
‫אני פשוט דואגת.‬
‫ועזבת את בעלך מוקדם יותר משתכננת?‬
‫צריך עוד כיסא ומערכת כלים. - מייד.‬
‫תוכל להצטמצם מעט? - להצטמצם?‬
‫להצטמצם. כולם להצטמצם.‬
‫מושלם.‬
‫רואה? בלי בעיה.‬
‫חבריי, זאת תאה אליסון.‬
‫תיאה.‬
‫באמת?‬
‫כן.‬
‫תמלא את כוסי, בבקשה. תודה.‬
‫תזכיר לי, אתה מתרגם מיוונית עתיקה?‬
‫כן. - אשמח להתייעץ איתך.‬
‫לא תאמין אילו דברים אני מוצא בספריות האלה.‬
‫מסמכים, פתקים ודפים ישנים שאף אחד לא ידע שקיימים.‬
‫ניצלת היטב את ירח הדבש.‬
‫לא בזבזת זמן. - ממש כך.‬
‫אז חקרת במהלך ירח הדבש שלך?‬
‫במשך כל ששת החודשים?‬
‫כן.‬
‫לא עשית שום דבר מסעיר יותר?‬
‫התיאבון של הדה לא יודע שובע.‬
‫אכלנו בהרבה מסעדות מצוינות. כן.‬
‫כן. אין ספק שהיא מחפשת חוויות בחוץ.‬
‫את בטח אחת החברות של גברת טסמן.‬
‫כן.‬
‫השם הוא ג'יין.‬
‫ג'יימס? זה השם הפרטי או שם המשפחה?‬
‫משפחה. פרופסור ג'ון הנרי ג'יימס.‬
‫על מי את מסתכלת?‬
‫על אף אחד. - על כולם.‬
‫ישנה אישה שאיילין נהגה... לבלות איתה.‬
‫והיא אמרה שהיא ניסתה לירות בה כשאיילין ניסתה להיפרד ממנה.‬
‫אנשים פה לא עושים דברים כאלה.‬
‫טוב, היא חזרה, האישה הזאת.‬
‫אם היא תהיה פה כשאיילין תגיע,‬
‫אני חוששת שהמצב עלול לצאת מכלל שליטה.‬
‫תפסיקי לחשוש, תיאה.‬
‫איילין תגיע בקרוב, ותוכלי לדאוג לשלומה אז.‬
‫אני לא רוצה שההזדמנות תחמוק ממנה.‬
‫איזו?‬
‫באוניברסיטה.‬
‫הפרופסורה והמענק.‬
‫היא לא תודה, אבל היא ממש זקוקה למשרה.‬
‫לא רק לרווחתה אלא גם לחובותיה.‬
‫היא רוצה להראות לגרינווד את כתב היד,‬
‫בתקווה שכך תקבל את המשרה...‬
‫לא נדבר על עסקים סביב השולחן.‬
‫אני בכלל לא מודאג מכך.‬
‫אשיג את המשרה הזאת ואתחיל לשלם את חובותיי.‬
‫איילין לוובורג מתמיינת למשרה שלך‬
‫באוניברסיטה, ג'ורג'.‬
‫כולל לקבלת המענק.‬
‫מה?‬
‫היא ביקשה להיות מועמדת.‬
‫אני מתחרה באישה הזו?‬
‫היא התחנפה לפרופסור גרינווד.‬
‫אליו או אל אשתו? - ג'ורג'.‬
‫מה היא עשתה?‬
‫מה היא באמת עושה?‬
‫אני בטוח ששמעת את השמועות.‬
‫שמעתי שהיא השתקמה, שינתה את דרכיה.‬
‫מתברר שהיא הפסיקה לשתות. - באמת?‬
‫בזמן שהותה בבית משפחת אליסון.‬
‫מה זה משנה?‬
‫תקשיבי, התחתנו, לווינו כסף‬
‫ונכנסנו לחובות כי המשרה הייתה מובטחת לי.‬
‫זה היה לפני שאיילין לוובורג צצה מחדש.‬
‫אל תפחד ממעט תחרות, טסמן.‬
‫זה לא משחק.‬
‫אכפת לך בכלל?‬
‫אכפת לי מאוד, אהובי.‬
‫אני כבר מצפה לראות מה יקרה בסוף.‬
‫הוא שונא להיות חייב כסף.‬
‫כבר אמרתי לו שאין מה למהר.‬
‫חבל שלא כלכל את צעדיו מעט טוב יותר.‬
‫שקט. בוא.‬
‫לאן את לוקחת אותי?‬
‫אמרתי, "שקט".‬
‫בית מהמם.‬
‫וחלק מחבריה של אשתך הם טיפוסים מעניינים.‬
‫אני יודע.‬
‫מה זה?‬
‫אל תגידי שזה המפתח לליבך.‬
‫תרמיל הקליע.‬
‫מצאתי אותו בעליית הגג.‬
‫אז ירית עליי באקדח של הגנרל גאבלר מקודם.‬
‫את בטוחה שהם לא למכירה,‬
‫עכשיו שמצאת אותם?‬
‫זה הדבר היחיד שהוא הוריש לי.‬
‫אני מכיר ממזרים שגורלם היה גרוע הרבה יותר משלך.‬
‫תודה על התזכורת.‬
‫אתה יודע איך אבי נהג לקרוא לי?‬
‫הילדה היפה שלו.‬
‫לכן הוא נתן לי את הפריטים הכי יפים שלו.‬
‫את אלה.‬
‫תמיד היית ילדה יפה.‬
‫התגעגעתי אלייך בכל יום שבו לא היית.‬
‫ואני אליך.‬
‫את מתכוונת לזה?‬
‫חשבתי שנהנית מאוד.‬
‫מאוד.‬
‫טסמן אמר ש...‬
‫הוא נהנה מאוד.‬
‫אידיוט משעמם.‬
‫זאת הבחירה שלך.‬
‫טוב, לא נותר לי זמן.‬
‫בכל מקרה...‬
‫מה אתה יודע‬
‫על הופעתה מחדש של איילין לוובורג? - מה איתה?‬
‫מה מצבה? איך היא?‬
‫בדיוק כפי שאמרת. היא ישרה כמו סרגל.‬
‫עדיין יש לה חברים מפוקפקים, אבל במינון הנכון, כיף לבלות איתם.‬
‫למה?‬
‫את רוצה אותה, נכון? - לא.‬
‫היא שולטת בך.‬
‫אף אחד לא שולט בי.‬
‫האומנם?‬
‫הבית הזה הוא עניין שלך ושל טסמן.‬
‫מאז ומעולם הבית הזה היה רק עבורך.‬
‫הוא אמר שאת צריכה אותו.‬
‫האמנת לזה?‬
‫שניכם חושבים שהבית הזה הוא שאיפת חיי.‬
‫הוא לא? - לא.‬
‫טסמן היה מלווה אותי הביתה אחרי ארוחות הערב בקיץ האחרון,‬
‫ועברנו ליד הבית ערב אחד, ולפתע השתררה שתיקה.‬
‫קניתי את הבית בגלל שתיקה?‬
‫זו הייתה שתיקה מלאת ציפייה.‬
‫ציפייה לגדולות, אני מקווה.‬
‫הוא התמלא חרדה בניסיון לחשוב מה לומר לי,‬
‫משהו מתוחכם. ו...‬
‫אני מניחה שאני... ריחמתי עליו.‬
‫אני לא יודעת, רולנד. מתוך גחמה, אמרתי שאני רוצה את הבית.‬
‫מה, פשוט ככה? - פשוט ככה.‬
‫ו...?‬
‫רגע לאחר מכן, היינו נשואים.‬
‫ולגחמנות שלי היו השלכות.‬
‫כפי שלרוב קורה, הדה, לכולנו.‬
‫לפעמים אני לא שולטת בעצמי.‬
‫אני עושה דברים לפתע מתוך גחמה.‬
‫אני לא יודעת למה.‬
‫אז...‬
‫איילין.‬
‫באמת לא שמעת דבר?‬
‫שום דבר שיגרום לג'ורג' לא להיבחר.‬
‫תתרחקי ממנה, הדה.‬
‫את עדיין בתו של הגנרל גאבלר. והאישה הזו היא...‬
‫תחרות.‬
‫לא עבורי.‬
‫בואי.‬
‫אל תתנגדי לי.‬
‫אתה לא שולט בי.‬
‫אני שולטת בזה.‬
‫אני אומרת מתי.‬
‫באמת, הדה? - מה?‬
‫טוב, אם באופן בלתי מודע גזרתי על עצמי חיי עוני,‬
‫לפחות ארד מגדולתי בטוב טעם.‬
‫הרגשתי שלא יכולתי לנשום.‬
‫את תהיי בסדר. זה... זה קרה לי בעבר.‬
‫למה שלא תחכי למעלה‬
‫ואני אקרא לך כשד"ר לוובורג תגיע?‬
‫בסדר.‬
‫היא מרגישה לא טוב.‬
‫מסכנה.‬
‫אל תדאג.‬
‫בוא נצטרף לשאר.‬
‫הדה, יקירתי. מוזיקה תוססת יותר.‬
‫מה?‬
‫מה הבעיה שלך?‬
‫חשבתי שהמסיבה תהיה פרועה.‬
‫נראית מוכנה להוללות מוחלטת כשהזמנת אותי.‬
‫מוזיקה. לעזאזל, הדה.‬
‫תשתקי, ג'יין. שמעתי.‬
‫נראה שחלק מאורחיי חסרי מנוחה. תוכלי לעזור?‬
‫בוודאי.‬
‫שתיים...‬
‫הרבה יותר טוב.‬
‫שניכם.‬
‫לא, לא, לא. - בחייך. זה בסך הכול ולס.‬
‫היא ממש רוצה לרקוד.‬
‫בוא, מותק.‬
‫אתה.‬
‫אולי מאוחר יותר.‬
‫אזכור לך את זה.‬
‫אהובתי? - איני יכולה.‬
‫קדימה.‬
‫שניכם הבאים בתור.‬
‫ג'ורג'י. סליחה, אכפת לך אם אשאל אותו?‬
‫הדה.‬
‫גאבלר.‬
‫ד"ר לוובורג.‬
‫עבר הרבה מאוד זמן.‬
‫תודה שבאת. - תודה על האירוח, טסמן.‬
‫גברת טסמן.‬
‫אנא, היכנסי. קחי משקה.‬
‫הבאתי כמה חברים, זה בסדר?‬
‫לצער... - כמה שיותר, עדיף.‬
‫היכנסו.‬
‫את פשוט יפהפייה.‬
‫מקסים.‬
‫ארצה, חבר. זה בעלה, ד"ר ג'ורג' טסמן.‬
‫איפה הבר, ג'ורג'?‬
‫ממש שם.‬
‫קדימה.‬
‫בבקשה.‬
‫אמרת שהם יתנהגו יפה.‬
‫וכך הם מתנהגים. - הדה.‬
‫זאת לא... אשמתי.‬
‫נכון.‬
‫ד"ר לוובורג,‬
‫שמעתי שספרך החדש נמכר היטב.‬
‫זה מרגש מאוד.‬
‫בדיוק רכשתי עותק שלו.‬
‫עדיין לא יצא לי לקרוא אותו, אבל...‬
‫אל תטרח.‬
‫אין צורך להצטנע, ד"ר לוובורג.‬
‫אני לא. הוא לא כל כך מעניין.‬
‫הביקורות עליו נהדרות.‬
‫וזה כל מה שרציתי.‬
‫לכן לא כתבתי בספר שום דבר שנוי במחלוקת.‬
‫נושא הספר הוא סקס, לא?‬
‫בתקופה הקלאסית.‬
‫אין שערוריות כשמדובר באנשים שמזדיינים על כדי חמר בני אלף.‬
‫או אולי אני טועה.‬
‫בכל מקרה...‬
‫זאת היצירה האמיתית.‬
‫מעין ספר המשך לראשון.‬
‫על מה נותר לדבר?‬
‫על העתיד. - של?‬
‫סקס, כמובן.‬
‫מה ניתן לדעת על העתיד של סקס או של כל דבר?‬
‫אפשר להצביע על מגמות.‬
‫אני מעולם לא חשבתי לכתוב דבר כזה.‬
‫לא, נראה שלא.‬
‫לוובורג.‬
‫פרופ' גרינווד.‬
‫תענוג לראות אותך במצב טוב כל כך.‬
‫תודה.‬
‫משקה?‬
‫מאוד מפתה, אבל לא, תודה.‬
‫מים או משקה קל עבורי, בבקשה.‬
‫משקה קל?‬
‫ג'ורג'!‬
‫יש לכם מבוך?‬
‫אפשר לראות אותו?‬
‫זה העותק המלא היחיד שיש בידי ואת לא תשימי עליו את ידייך.‬
‫הדה, יקירתי.‬
‫כן. - בואי איתי.‬
‫גברת טסמן.‬
‫הדה? הדה, יקירתי.‬
‫תניחו לנשים לדבר.‬
‫בואי.‬
‫הדה, חכי. הדה!‬
‫הדה!‬
‫הדה, איפה את?‬
‫הדה גאבלר.‬
‫נשואה.‬
‫לג'ורג' טסמן.‬
‫כן.‬
‫אמת לאמיתה.‬
‫איך יכולת לבזבז את עצמך ככה?‬
‫מה?‬
‫הוא כל כך...‬
‫הוא אדיב.‬
‫הוא אקדמאי, כמוך.‬
‫הוא לבן. - הוא...‬
‫ולגמרי ממעמד הביניים. - יש לו עבודה טובה.‬
‫או תהיה... - או עשויה להיות.‬
‫הדה!‬
‫מתי תביני שכל מה שאת צריכה בחיים,‬
‫את חייבת לבנות בכוחות עצמך?‬
‫מה תעשי כשהוא ישתעמם?‬
‫אם הוא יעזוב? כשהוא יבין מה כוונותייך.‬
‫אני חושבת שאהיה בסדר.‬
‫הוא כל הזמן מדבר על כך שהוא רוצה לדאוג לי‬
‫ולתת לי כל מה שארצה.‬
‫כמו הבית המגוחך הזה?‬
‫השאיפות שלו גדולות מחשבון הבנק שלו.‬
‫השופט עזר קצת.‬
‫הוא הבטיח לאבי שהוא ידאג לי.‬
‫יעזור פה ושם.‬
‫איזו שלישייה.‬
‫הדה!‬
‫את לא מתגעגעת אליי?‬
‫כמו אל תוספתן.‬
‫את מאושרת כעת, פתאום. זה העניין?‬
‫זה מה שקורה כשאת בחברה טובה.‬
‫רק מבט חטוף. - לא.‬
‫לא. היי. לא. הדה.‬
‫הדה. - הדה.‬
‫הנה את.‬
‫והנוף מוואל ד'אמפצו‬
‫היה עוצר נשימה. - באמת?‬
‫איך קוראים להרים האלה, יקירי?‬
‫הרי הדולומיטים.‬
‫הרי הדולומיטים, כמובן.‬
‫בבקשה. - הרים עם שם מצחיק.‬
‫שמעתי שנגמלת מההרגלים הרעים שלך.‬
‫אף פעם לא נגמלים מהם, רק מתנגדים להם.‬
‫ואת מתנגדת? - כן.‬
‫בכל פעם?‬
‫כבר שלושה חודשים ושלושה ימים.‬
‫אני לא מאמינה.‬
‫האמונות שלך הן לא ענייני.‬
‫האישה שהכרתי לא יכלה להפסיק מרגע שהיא התחילה.‬
‫לכן אני לא מתחילה.‬
‫הרסת את החתונה של אחותך,‬
‫היית כה שיכורה ומסטולה, אם אני זוכרת נכון.‬
‫לכן אני לא מתחילה.‬
‫היא דיברה איתך מאז?‬
‫היא כבר נותנת לך להתקרב לילדים?‬
‫תשתקי, גברת טסמן.‬
‫רגישה. - לא.‬
‫אני פשוט כועסת על עצמי שחלקתי איתך סודות.‬
‫השליטה שהייתה לך בי.‬
‫את חושבת ששלטתי בך?‬
‫כן, מהסוג שיש לנשים אינטליגנטיות כשהן משועממות ביותר.‬
‫לאן את הולכת?‬
‫איפה תיאה? נמאס לי לרוץ סביב הגדר החיה המגוחכת הזו.‬
‫חזרתי לעיר לפני פחות מיום‬
‫ואני כבר מעורבת בחיים קלי הדעת שלך.‬
‫קלי דעת? - קלי דעת ופחדניים.‬
‫את מבזבזת את זמנך ומתרוצצת כמו מקק‬
‫בניסיון לעצב גורל של גבר. - מקק.‬
‫תעצבי את הגורל של עצמך. - בבקשה.‬
‫תעבדי. תכתבי.‬
‫תעשי כל דבר. תעשי משהו.‬
‫עזבתי את בית אימי כשהייתי בת 17.‬
‫כשהיא מצאה את ספר הסקס הלסבי שלך, כן. אני יודעת במה מדובר.‬
‫את לא יודעת דבר.‬
‫אני כן יודעת.‬
‫מאז עשיתי מחקר משל עצמי.‬
‫בחשאי, אני מניחה?‬
‫כך שאיש לא יכול לראות או לחשוד.‬
‫שומרת על המוניטין שלך נקי.‬
‫תמיד.‬
‫הדה, את יכולה לעשות עם עצמך הרבה יותר.‬
‫תראי מה אני עשיתי. את יכולה לעשות הכול.‬
‫כמו מה?‬
‫להיות פרופסורית?‬
‫תגידי לי, כמה נשים מלמדות באוניברסיטה?‬
‫שתיים.‬
‫ושתיהן לבנות, אני מניחה.‬
‫שיהיה.‬
‫את כועסת שלא יכולתי לבחור בך.‬
‫כעסתי. פעם.‬
‫כבר לא. זמן רב שלא.‬
‫מאז תיאה?‬
‫אני יודעת שהיא עדיין שם.‬
‫ראיתי את התיק שלה ליד הדלת.‬
‫ידעת שמקק יכול לחיות ללא ראש במשך שבוע?‬
‫סליחה?‬
‫היא למעלה.‬
‫הדה.‬
‫אתן צמד חמד, את ותיאה.‬
‫היא מבריקה.‬
‫פשוט התעמרו בה והכריחו אותה להיות טיפשה.‬
‫אני מאמינה לזה.‬
‫לעזוב את בעלה בשביל הבטחה וקרדיט זה צעד גדול.‬
‫נכון. צעד אמיץ.‬
‫זהירות. את תגרמי לי לקנא.‬
‫מה?‬
‫עדיין אוהבת את האקדחים שלך?‬
‫כן.‬
‫למה לא ירית בי אז?‬
‫כשעזבת?‬
‫כשעזבתי.‬
‫כי ידעתי שזה מה שרצית שאעשה.‬
‫כמובן.‬
‫מה?‬
‫בתוך תוכך, את פחדנית.‬
‫זה לא היה מעשה הפחדנות הגדול ביותר שלי.‬
‫את אמיצה יותר עכשיו?‬
‫מובן שלא.‬
‫איפה תיאה?‬
‫הדלת השנייה משמאל.‬
‫איפה היית?‬
‫התקשרתי לביתך, אבל אמרו שנעלמת.‬
‫הייתי חייבת לעזוב.‬
‫- 2 -‬
‫נראה שאת לא מרוצה מהחברה.‬
‫אני מרוצה.‬
‫פשוט...‬
‫אני פשוט חושבת, בשעה שכולם יוצאים,‬
‫כמה הבית הזה גדול, נכון?‬
‫אם אני אפילו לא יכולה לארח כפי שציפיתי.‬
‫אני תוהה אם הייתי יכולה לעניין את טסמן בקריירה פוליטית.‬
‫לא, יקירתי, החיים הפוליטיים לא מתאימים לו.‬
‫הוא מאוד לא מתאים לכך.‬
‫ייתכן. אבל לא יכולתי להוביל אותו בכיוון הזה?‬
‫לגרום לו לנסות?‬
‫למה לגרום לו לעשות משהו אבוד מראש? - אמרתי לך.‬
‫אתה חושב שזה בלתי אפשרי עבורו להתמנות, נניח,‬
‫לשר בקבינט?‬
‫שר בקבינט?‬
‫כדי להפוך לשר בקבינט, הוא צריך כסף.‬
‫הרבה כסף. - כסף, כסף, כסף.‬
‫מה נכנס בך?‬
‫זה חסר תקווה לחלוטין?‬
‫הפרופסורה?‬
‫בכנות?‬
‫אולי... אני מופתע בדיוק כמוך מלוובורג החדשה.‬
‫החזרה שלה לעניינים מרשימה.‬
‫והיא נועזת ופרובוקטיבית, והיא אישה.‬
‫כיום אוהבים את הדברים האלה, במינון המתאים.‬
‫תדאגי לגבי דברים אחרים.‬
‫אני בטוח שתהיה לך אחריות גדולה יותר.‬
‫אחריות... דחופה יותר.‬
‫לעולם לא תראה דבר כזה קורה.‬
‫לעולם לא. - למה לא?‬
‫אהיה אימא נוראית.‬
‫אהיה גרועה בזה.‬
‫בחרת באפשרות הבטוחה.‬
‫האפשרות היחידה, למען האמת, עבור מישהי כמוך.‬
‫לא תוכלי לעשות דבר כעת.‬
‫פשוט תמלאי את תפקידך ותתרחקי מצרות.‬
‫תוודא שהכוס של פרופסור גרינווד תמיד מלאה.‬
‫האדון הזה ששם.‬
‫כן, גברתי. בסדר גמור.‬
‫מה תרצה, אדוני?‬
‫אשתה "מנהטן". - בסדר גמור.‬
‫סלחו לי, גבירותיי.‬
‫שמעתי עלייך רבות, גברת טסמן.‬
‫לא מספיק בשביל לדעת לא לקרוא לי כך.‬
‫אם נהיה חברים.‬
‫תרצי שנהיה חברים?‬
‫אז מה שמעת?‬
‫שלפני שבייתו אותך, היית פראית כמו אש.‬
‫אתה משורר.‬
‫זה שקוף? - כמו כל דבר בנוגע אליך.‬
‫תספרי לי עליי.‬
‫הייתי עושה זאת,‬
‫אבל אתה פיכח מכדי לשמוע כנות שכזאת.‬
‫אני מסכים מאוד.‬
‫אם כך...‬
‫מרטיני, בבקשה, לאדון.‬
‫ואחד לגברת גרינווד.‬
‫יהרסו אותך.‬
‫אהיה אשת איש הרוסה.‬
‫לא אהיה אישה הרוסה.‬
‫וכשיפרסמו את הספר שלנו,‬
‫אף אחד לא יוכל לומר דבר נגדנו.‬
‫הם יגידו ועוד איך.‬
‫אבל זה לא ישנה.‬
‫זה בסדר.‬
‫כולם שיכורים כל כך שהם לא ישימו לב לדבר.‬
‫איזה מחזה מרהיב.‬
‫הדה, זה בסדר אם אשאל את שמלתך לערב?‬
‫אנקה אותה ואשלח אותה חזרה מחר.‬
‫אתן לא הולכות, נכון? - עדיף להימנע מהפיתוי.‬
‫בחייך, איילין, את חזקה יותר מהפיתוי.‬
‫נלך. - חבל.‬
‫בדיוק באתי להודיע לך שפרופסור גרינווד‬
‫רצה לדבר איתך על הספר שלך.‬
‫החדש.‬
‫הוא ביקש לדבר איתי?‬
‫והוא הרבה יותר נינוח.‬
‫הדה. אני זקוק לך למטה.‬
‫מייד אגיע.‬
‫עכשיו.‬
‫כמובן.‬
‫מה עשית למעלה?‬
‫האם בכלל דיברת עם פרופסור גרינווד?‬
‫התזה המרכזית ממסגרת את האמפתיה כהפרעה.‬
‫זה מעניין מאוד.‬
‫אני חושב שהגעתי למסקנות דומות בעצמי.‬
‫לאן המשכת עם זה?‬
‫טוב, האמפתיה אינה בהכרח...‬
‫גברתי. - לא, תודה.‬
‫מה מצחיק כל כך?‬
‫הדה תגרום צרות. אני יודעת.‬
‫זה בסדר.‬
‫פשוט תתרחקי מנתיב ההרס.‬
‫סלחו לי.‬
‫מתי את הולכת לדבר איתו?‬
‫כשהוא יסיים עם טסמן.‬
‫פרופסור גרינווד, אתה אוהב ויסקי?‬
‫כן. מאוד.‬
‫אז אתה צריך משקה נוסף.‬
‫בואי נלך. - נהדר!‬
‫באת כדי להראות לו את הספר, עשי זאת.‬
‫את מתכוונת להצטרף?‬
‫פרופסור, אעזור לך לקבל משקה.‬
‫אני בטוח שהדה תהיה שם.‬
‫הוא יראה כמה השתנית. כולם יראו.‬
‫אין ממה לפחד.‬
‫אני לא פוחדת.‬
‫קדימה.‬
‫תישאר רגוע. אם אתה מסוגל.‬
‫שלום. - שלום.‬
‫משקה, גברתי? - לא, תודה.‬
‫מה את זוממת?‬
‫כלום. שום דבר.‬
‫כדאי לי לעזוב לפני שיקרה דבר נורא, נכון?‬
‫אל תהיי מגוחכת.‬
‫הזמן המושלם לעזוב הוא אחרי שמשהו נוראי קרה,‬
‫אבל לפני שהמשטרה מגיעה.‬
‫בחורה איומה.‬
‫הדה.‬
‫תהיה מעוניין? - גברת טסמן.‬
‫מסיבה נפלאה. חבורה אקלקטית של אנשים.‬
‫רציתי לוודא שניהנה.‬
‫לא נוכל לדבר רק על קברים, ספרים ותקופת הברונזה כל הלילה, נכון?‬
‫אני מצפה לקרוא את ספרך, איילין. הוא נשמע מרתק.‬
‫אוכל להשיג לך עותק מוקדם.‬
‫אם תרצה לכתוב ביקורת מוקדמת בכתב העת שלך.‬
‫אבדוק אם נמצא לכך מקום.‬
‫טוב, עליי ללכת.‬
‫מישהו ראה את אשתי?‬
‫אני חושבת שהיא במבוך.‬
‫טוב, לילה טוב, גבירותיי.‬
‫ד"ר לוובורג. - פרופסור גרינווד.‬
‫אראה אותך בקרוב.‬
‫תענוג גדול.‬
‫רולנד, מה שלומך?‬
‫רג'ינלד. - טוב לראות אותך.‬
‫אתה כבר הולך, פרופסור? - תודה רבה.‬
‫שמעת? - כן. זה מדהים.‬
‫זה באמת קורה. - הבטחתי לך שזה יקרה.‬
‫מרטיני בשבילך, גברת? - תשתו משהו, נראה שאתן צמאות.‬
‫אני לא שותה.‬
‫איילין. משקה אחד לא יכול להזיק.‬
‫גם היא לא שותה.‬
‫אף פעם? חשבתי שאת רק מפחיתה.‬
‫זה לא מה שאמרתי.‬
‫ואם אומר שאת חייבת?‬
‫אז את רק תדברי.‬
‫לא תעשי כדבריי?‬
‫לא בתחום הזה, לא.‬
‫אני חושבת שכדאי לך.‬
‫זה מגוחך. זה מטופש.‬
‫באמת? - זה בסדר לתיאה, אבל לא בשבילך.‬
‫את יכולה לכתוב איתם ספרים‬
‫וללמד איתם באוניברסיטה‬
‫ואולי אפילו תצליחי להשיג משרות לצידם,‬
‫אבל הם לעולם לא יכבדו אותך אם לדעתם את לא מסוגלת‬
‫להיות כמוהם. - הדה, בבקשה.‬
‫ראית את הפרצוף של גרינווד קודם כשביקשת משקה קל.‬
‫כמו אישה קלה.‬
‫מה ראית? - בוז.‬
‫אני רגילה לבוז.‬
‫בוז להעדפות שלך בזמן הפנאי, כן,‬
‫אבל למוח שלך.‬
‫לאופי שלך.‬
‫שיחשוב מה שהוא רוצה.‬
‫אישה עם עקרונות.‬
‫מה אמרתי לך קודם?‬
‫אין צורך להיות כה נסערת. - נסערת?‬
‫הדה!‬
‫תראי בעצמך.‬
‫הפניקה המוחלטת הזו, זה היה מצבה.‬
‫בפניקה מוחלטת בגללי?‬
‫תירגעי, איילין, היא רק ביקשה שטסמן ידאג לך באוניברסיטה.‬
‫ידאג לי?‬
‫לוודא שתתרחקי מצרות. - הדה, בבקשה.‬
‫כמו שמרטף?‬
‫לא. - אני מניחה.‬
‫לא! - משהו כזה.‬
‫מה את עושה? - אני?‬
‫אחרי כל מה שעברנו,‬
‫את באה לפה ומערבת את עמיתי בענייניי הפרטיים?‬
‫הוא בטח חושב שאני...‬
‫מהאקדמאיות לנשים שמרכלות בפינה.‬
‫בתוך תוכך, את פחדנית.‬
‫לחייך.‬
‫איילין.‬
‫בבקשה, תקראי לי ד"ר לוובורג כשאנחנו ליד עמיתיי.‬
‫אני חושבת שאלך לדבר עם בעלך, גברת טסמן.‬
‫למה את מתנהגת ככה?‬
‫את כבר אמורה לדעת מי היא.‬
‫אלוהים.‬
‫היא תשלוט בעצמה. את תראי.‬
‫אני יודעת מי את.‬
‫את לא רוצה אותה בשליטה.‬
‫אני לא טיפשה, הדה.‬
‫לא, את לא טיפשה.‬
‫את חכמה כל כך, נכון?‬
‫אמיצה כל כך.‬
‫אולי בכל זאת כדאי שאשרוף אותו.‬
‫תניחי לי, בבקשה.‬
‫היא לעולם לא תסלח לך אם תהרסי לה את זה.‬
‫נראה לי. זה עלול להסתבך.‬
‫זה מהפכני ביותר.‬
‫רוצה ללכת לשחות?‬
‫כן! - שנלך כולנו?‬
‫טוב. חברים! אנחנו יוצאים לשחייה!‬
‫כן! - קדימה!‬
‫אבל אין לי בגד ים. - אין צורך בבגד ים.‬
‫לשחות?‬
‫ד"ר לוובורג, אוכל לשאול אותך?‬
‫בואי, יקירתי. - לא עכשיו. אנחנו הולכות.‬
‫ממה את כל כך מפחדת, תיאה?‬
‫קדימה, אהובתי. בואי.‬
‫איילין. - תיאה, בואי.‬
‫תודה, יקירתי.‬
‫בואי נלך לשחות.‬
‫לא, טוב לי פה ליד האש. תודה.‬
‫מי שלא מתכופף, נשבר.‬
‫אל תהיי כזאת משעממת.‬
‫אני לא משעממת. קר.‬
‫ג'יין, תוכלי לומר לה להוציא את המקל מהתחת‬
‫ולהיכנס לאגם, בבקשה?‬
‫תיאה, תוציאי את המקל מהתחת‬
‫ותיכנסי לאגם, בבקשה. - לא.‬
‫בחייך. - תיאה.‬
‫תהיי אמיצה. - תיאה!‬
‫תיאה! תיאה! תיאה!‬
‫לא! לא! לא!‬
‫איילין!‬
‫איילין! אני צריכה...‬
‫תפסיקי לצחוק עליי!‬
‫איילין! לא! לא! לא!‬
‫אלוהים!‬
‫אוי ואבוי.‬
‫לעזאזל!‬
‫תגיד לי אם זה יצא מכלל שליטה?‬
‫ישנן חירויות שמגיעות עם כוח, ג'ורג'.‬
‫תיהנה מהן.‬
‫תיאה, חכי.‬
‫את מתנהגת... - בחייך.‬
‫אל תעשי מזה עניין.‬
‫היא תהיה בסדר. תני לה להירגע.‬
‫היא תגרום לי לשלם על כך בבוקר.‬
‫אוכל לצפות?‬
‫את פשוט עושה מה שבא לך, נכון?‬
‫כמובן.‬
‫אחרת, מה הטעם?‬
‫אלוהים.‬
‫אני מצטער מאוד.‬
‫טבית'ה?‬
‫טבית'ה...‬
‫אהרוג אותו. - לא, רג'ינלד!‬
‫מי זה היה? מי היה הגבר הזה?‬
‫קדימה.‬
‫איך אתם מעזים?‬
‫חכו שהספר שלי יתפרסם. אז תראו.‬
‫זה בדיוק מה שדייוויד אמר.‬
‫הוא נמצא פה?‬
‫לא. לא ראיתי את האידיוט במשך שעות.‬
‫בחייך. בלי להשפריץ מים.‬
‫רג'ינלד! בבקשה תפסיק! - מי היה הגבר הזה?‬
‫אני אהרוג אותו. - לעזאזל.‬
‫זה חסר משמעות. - לעזאזל.‬
‫תפתחו את הדלת. - בבקשה!‬
‫תפתחו את הדלת... לא! - לעזאזל!‬
‫אלוהים, זה דייוויד? - דייוויד!‬
‫דייוויד, מה אתה עושה?‬
‫רג'ינלד!‬
‫קדימה. - מי הוא היה?‬
‫על מי הוא עלה הפעם?‬
‫קדימה, נלך.‬
‫ממש דרמטי.‬
‫בואו. אסור לנו לפספס את זה. קדימה.‬
‫סלחו לי, רבותיי.‬
‫שלום, חברים. אפשר אחד?‬
‫חוששני שלא, למען האמת. ייתכן...‬
‫מי רוצה לרקוד?‬
‫אחד... רק אחד.‬
‫שנרקוד?‬
‫מוזיקה, בבקשה.‬
‫מוכנים?‬
‫מי זיין את אשתי?‬
‫אני אירה במי ששכב עם אשתי.‬
‫ייגמרו לך הכדורים.‬
‫איזה אקדח זה?‬
‫מה זה משנה?‬
‫האקדח שלך מגדיר אותך.‬
‫כך אבי נהג לומר.‬
‫הוא נראה לי מדגם "ובלי".‬
‫גם אני הייתי יורה בו.‬
‫הדה! - באמת.‬
‫אבל...‬
‫אם תוריד אותו כעת, הכול יישכח וייסלח.‬
‫נכון, בראק?‬
‫עדיין לא בוצע אף פשע. עדיין.‬
‫אתה!‬
‫אלוהים, האנשים האלה.‬
‫הם בדיוק סיימו את השיפוץ.‬
‫היום הראשון חזרה בבית והם נחושים להרוס את המקום.‬
‫ועוד בית כל כך יפה.‬
‫הבית הזה יפה כמו שלך?‬
‫לא, אבל לדעתי להורים שלי יש קצת יותר כסף.‬
‫אם יש להם כסף, בטח יש להם יותר משני אלה.‬
‫הבית הזה נמצא בדרך הבטוחה חזרה אל הבנק.‬
‫ייתכן שזאת שירת הברבור שלהם‬
‫לפני שהם יסגרו חצי ממנו ויארחו בו סיורים.‬
‫סיורים? בבית שלך?‬
‫בית פתוח לציבור.‬
‫הכול חלק מהעסקה, מתברר.‬
‫הם קיבלו מענק לעשות את השיפוצים,‬
‫הם מתחזקים את הבית, והם זוכים להחזיק בו במחיר נמוך מאוד.‬
‫טוב, נמוך מבחינתם, לא מבחינתנו.‬
‫הוא היה חורבה לפני שהם באו.‬
‫זה לא הגיוני בעיניי,‬
‫אבל מתברר שהגברת רצתה אותו נואשות.‬
‫היא לא מסוגלת למלא את חדרי המשרתים.‬
‫שכרו את כל הנשים האלה לערב אחד.‬
‫אני אשת הצוות היחידה שלהם, והם קיבלו אותי מדודתו.‬
‫היא אישה נחמדה, אבל היא מפנקת את האחיין שלה, טסמן.‬
‫יש לי בן בדיוק כמוהו, אובססיבי לספרים.‬
‫כעת הוא מלמד, הוא מעולם לא היה שמח יותר.‬
‫לא כמו טסמן, שרוצה יותר ככל שהוא מקבל יותר.‬
‫וכעת הוא התחתן.‬
‫מסכן שכמוהו.‬
‫חיפשתי אותך.‬
‫הדה גאבלר.‬
‫זה היה מחזה מרשים.‬
‫מרוצה?‬
‫מה?‬
‫אני רק רוצה להביט בך.‬
‫איילין. - למה גרמת לי לשתות, הדה?‬
‫רציתי לדבר איתך.‬
‫למה לא פשוט דיברת...‬
‫לא התנהגת כמו עצמך.‬
‫השתניתי, זה הכול.‬
‫אנשים לא משתנים.‬
‫כך מתברר.‬
‫נראה לך שאת...‬
‫שאת ואני...‬
‫לו אמרתי כן...‬
‫לעולם לא היית אומרת כן.‬
‫בתוך תוכי, פחדנית.‬
‫כן.‬
‫אבל נראה לך ש...‬
‫ניסיתי לא לחשוב עלייך, הדה.‬
‫לו יכולתי,‬
‫הדברים היו נראים אחרת.‬
‫הייתי יכולה להיות השותפה שלך בכל זה.‬
‫לא. - לעשות מה שתגידי.‬
‫לבנות איתך משהו. יכולתי להיות...‬
‫מאושרת.‬
‫כן.‬
‫פעם חשבתי שלעולם לא אוכל להיות מאושרת.‬
‫חשבתי...‬
‫שמגיע לי להיות אומללה,‬
‫שזה המחיר שעליי לשלם...‬
‫על חיים בזויים.‬
‫מאז למדתי שאני בכלל לא כזאת.‬
‫אבל את, את לעולם לא תהיי מאושרת.‬
‫אני חושבת שצדקת לגבי זה.‬
‫אני יכולה.‬
‫אבל לא ככה,‬
‫לא ככה. - יש לך הכול.‬
‫אין לי כלום.‬
‫את לא מרגישה כלום.‬
‫אני אוהבת אותך.‬
‫היינו משוגעות ביחד.‬
‫הייתי מתה,‬
‫תחת ידייך או ידיי, לו נשארתי.‬
‫למה באת לפה?‬
‫לוודא שאני לא אוהבת אותך.‬
‫ו...?‬
‫אני לא.‬
‫תיאה עזבה את חייה למעני.‬
‫היא... הפכה אותי לאדם טוב יותר.‬
‫היא לימדה אותי איך להיות אמיצה.‬
‫אני אוהבת אותה.‬
‫היה עליי לוודא שאוכל לתת לה את כל כולי.‬
‫אז פתרת הכול.‬
‫אל תכעסי.‬
‫אני לא כועסת. את צריכה ללכת אליה. אבל...‬
‫ל"אבל" שלך יש קצוות חדים.‬
‫אבל ראשית, תסיימי מה שהתחלת.‬
‫לכי לספרייה, תדברי עם עמיתייך.‬
‫לא. - שיחקת עם הבנות,‬
‫כעת לכי להיות עם הבנים.‬
‫אני שיכורה מדי.‬
‫את בסדר.‬
‫בואי. בואי הנה.‬
‫בסדר.‬
‫מושלם. לכי.‬
‫אז את באמת לא כועסת?‬
‫- 3 -‬
‫אני... אלוהים, איילין.‬
‫מישהו רוצה לשתות משהו?‬
‫אני אשתה "אולד פאשן".‬
‫גם אני.‬
‫שלושה ג'ין-מרטיני. אין בעיה.‬
‫מה יש לבחורה הזאת?‬
‫איזו בחורה?‬
‫תיאה.‬
‫עבדנו יחד על הספר.‬
‫זה הכול?‬
‫לא.‬
‫היא המוזה שלך?‬
‫מוזה.‬
‫"מוזה" היא מילה של גברים‬
‫לנשים שהם לומדים מהן, לפעמים גונבים מהן‬
‫ולא רוצים לתת להן קרדיט, אבל מאוד רוצים לזיין אותן.‬
‫או שהם כבר מזיינים.‬
‫זה נמצא במילון?‬
‫במילון מריאם-ובסטר.‬
‫זה כתוב בספר שלך?‬
‫מה עוד כתוב בספר שלך?‬
‫איך הגית אותו?‬
‫טוב, ידעתי שעליי לכתוב את הספר הזה‬
‫אחרי שיחה מאירת עיניים עם בחור צעיר בבר.‬
‫יצאתי עם חברה, אולי פגשתם אותה פה. דיאנה.‬
‫והיה מאוחר, ממש לפני הסגירה, וחשבנו,‬
‫"למה לא? רק עוד משקה אחד."‬
‫היא אוהבת התרחשויות, מופע קטן,‬
‫אז הלכנו ל"סיסי'ס".‬
‫מאורת החטא הזו?‬
‫אל תהיו כאלה מתחסדים.‬
‫נכנסנו, התיישבנו על הבר והדלקתי סיגריה.‬
‫דיאנה קיבלה ויסקי‬
‫וקיימנו שיחה נחמדה עם הברמנים.‬
‫הם היו שניים.‬
‫גבוהים, טוב.‬
‫סנטרים חלשים, רע.‬
‫אבל אופייניים לסוגם.‬
‫איזה סוג?‬
‫הממזרים הנשכחים של לורדים.‬
‫פלירטטנו קצת.‬
‫ברור שאיתי, השיחה לא התקדמה לשום מקום.‬
‫אחרי זמן מה הם התחילו לשעמם אותנו אז עברנו לשולחן.‬
‫תגיעי לזיונים, איילין.‬
‫אם כך.‬
‫אנחנו יושבות שם,‬
‫דיאנה מתלוננת על בעלה המשעמם, ריצ'רד,‬
‫שהוא משעמם ובזוי.‬
‫ואני הקשבתי עד כמה שזה אפשרי מצד מישהי שכבר החליטה‬
‫לא לבזבז את חייה בניסיון לרצות גבר.‬
‫ואז הברמן בעל הסנטר החלש שלי הגיע,‬
‫התיישב לידי במושב ואמר,‬
‫"שלום, אני חושב שאת יפהפייה.‬
‫"אוכל להריח את כפות רגלייך?"‬
‫ומה אמרת?‬
‫אמרתי, "בשביל מה?"‬
‫אז הוא אמר,‬
‫"זאת הסטייה שלי. אני אוהב את זה. אל תתביישי."‬
‫הסטייה שלו? - נתת לו?‬
‫מובן שלא, חבורה של סוטים.‬
‫אמרתי לו שאני מעדיפה שהמפגשים המיניים שלי‬
‫יהיו הדדיים ופרטיים.‬
‫זה היה מיני?‬
‫זה מה שהבנתי.‬
‫אולי לכל האנשים יש סטייה שהם אוהבים,‬
‫שהיא שונה, אולי אפילו חדשה.‬
‫וכפי שסטיות שהיו חבויות בעבר הן נורמליות כיום,‬
‫אני תוהה למה שסטיות חבויות בהווה‬
‫לא יהפכו להיות נורמליות בעתיד.‬
‫אז כולנו נריח כפות רגליים ונאונן בתוך עשור.‬
‫מי יודע מה אתה תעשה, השופט בראק?‬
‫אני בטוחה שזה יהיה הרבה יותר שערורייתי.‬
‫אז מהן חלק מהסטיות החדשות?‬
‫תצטרכו לקנות את הספר.‬
‫או לבוא לאחת מהרצאותיי באוניברסיטה.‬
‫אני מבטיחה שאתן לכל נשותיכן עותק של הספר בחינם.‬
‫את שונאת כיף, יצור אומלל שכמוך?‬
‫אם את רוצה לעזוב, תעזבי.‬
‫אין טעם לחכות לה כמו שפחה.‬
‫זה מרחיק לכת.‬
‫אני דואגת. - אל תדאגי.‬
‫הדאגה תהפוך אותך למכוערת.‬
‫לא אעזוב בלעדיה.‬
‫בסדר. אז תיכנסי ותבקשי ממנה להניח את המשקה שלה.‬
‫את אוהבת אותה...‬
‫או את הספר?‬
‫אני מקווה שתיחנקי.‬
‫זה עדיין לא הוחלט.‬
‫ואם כן אשיג אותה, יש הרבה אוניברסיטאות אחרות‬
‫שיקבלו אותך. אני בטוחה.‬
‫אני זקוק לכסף, איילין.‬
‫אני נשוי...‬
‫להדה גאבלר.‬
‫כן, אתה בהחלט זקוק לכסף.‬
‫הדה טסמן.‬
‫אני כל הזמן שוכחת.‬
‫בכל אופן, איפה אשתך?‬
‫היא תמיד שמחה להיות בחברת גברים גסי רוח.‬
‫את לא מכירה אותה היטב, נכון?‬
‫אני מכירה את את הדה גאבלר מאז שהייתה ילדה‬
‫שצעדה עם אביה על סוסיהם המשובחים.‬
‫הגנרל והדה.‬
‫הם היו דוהרים ליד ביתי בכל יום ראשון.‬
‫היא, בבגדי הרכיבה השחורים, אתה יודע אילו.‬
‫עם הנוצה... - הנוצה, כן.‬
‫עם הנוצה.‬
‫אימא שלי...‬
‫פרה מרת נפש וזקנה.‬
‫היא הייתה רוכנת אליי ואומרת,‬
‫"תראי את הממזרה הזאת‬
‫"עושה מעצמה צחוק." - איילין, איילין, איילין.‬
‫לא.‬
‫מה עוד נעשה בהמשך הערב, חבר'ה?‬
‫הלילה עוד צעיר.‬
‫אני צמאה מאוד.‬
‫זהירות.‬
‫אני בסדר.‬
‫מה? רוצים סיפור נוסף?‬
‫אם תתפשטי.‬
‫תקריאי לנו משהו מהספר החדש שלך.‬
‫או מהספר הקודם, לא אכפת לי.‬
‫זנזונת.‬
‫בסדר, מספיק. מספיק, מספיק.‬
‫מספיק.‬
‫זונה! - בואי...‬
‫מה אמרת? - איילין.‬
‫מה אמרת? - איילין!‬
‫תירגעי. את עושה מעצמך צחוק.‬
‫למי אכפת?‬
‫עדיין אקבל את המשרה.‬
‫יהיה לי כל מה שארצה‬
‫ואתה תהיה תקוע עם הדה גאבלר שתתרוצץ‬
‫ותעשה מה ואת מי שבא לה.‬
‫הדה טסמן... אוהבת אותי.‬
‫הדה גאבלר לא אוהבת אף אחד פרט לעצמה,‬
‫והדה טסמן לא קיימת.‬
‫נהנית מזה?‬
‫איך אפשר...‬
‫לרסן אישה כזאת? איך אפשר לשלוט בה?‬
‫עם חבל.‬
‫טסמן, אתה בר מזל.‬
‫היא מציאה, ללא ספק, אבל היא לא סוס,‬
‫אי אפשר לאלף אותה.‬
‫כן.‬
‫לפעמים אני מייחל שאוכל פשוט להכות אותה עם שוט רכיבה.‬
‫אולי היא תיהנה מכך.‬
‫עוד סטייה מהספר שלי.‬
‫הספר המזדיין שלך.‬
‫אני חושבת שלא שמעתי אותך מקלל בעבר, מר טסמן.‬
‫אוכל לקרוא אותו?‬
‫בסדר.‬
‫איפה התיק שלי?‬
‫הוא עשוי להיות...‬
‫תסתכלי עליי. אני האדם הכי משעמם...‬
‫איילין!‬
‫טוב, חתיכת כניסה. בבקשה, מותק.‬
‫תודה.‬
‫איפה הוא?‬
‫מה? - קראת אותו שוב?‬
‫אני לא... - הספר! אידיוט!‬
‫איפה הוא? - איילין!‬
‫מה את עושה?‬
‫אני לא יודע. - אל תעשי את זה.‬
‫תעזוב אותה. - עזוב אותי.‬
‫השתגעת?‬
‫את צריכה להפסיק. מספיק!‬
‫איילין, את... מה אתה עושה?‬
‫פשוט תפסיק. תעזוב אותה!‬
‫תרד ממני!‬
‫אלוהים.‬
‫אני ממש מצטער. - את בסדר?‬
‫ולמען האל, מה את עושה? - איפה הוא?‬
‫מה? - כתב היד!‬
‫איילין, אין לי מושג על מה את מדברת.‬
‫מנוול שכמוך.‬
‫אני יודעת שלקחת אותו.‬
‫אלוהים. כן, כמובן, לקחתי אותו‬
‫ומכרתי אותו למרבה במחיר.‬
‫אנחנו לא יוצאים מכאן עד שנמצא אותו.‬
‫סליחה.‬
‫אם תוכלו לעזור, בבקשה.‬
‫אם כולנו נוכל לעזור לחפש את כתב היד של ד"ר לוובורג.‬
‫כן. הרגשתי את זה.‬
‫בואי פשוט נמצא את כתב היד המזדיין. קדימה.‬
‫נמצא את הדבר הארור הזה. אני...‬
‫כל התחושות הרעות האלה,‬
‫לפעמים זה פשוט יותר מדי, אתה מבין?‬
‫זה לא כתב היד, יקירתי. זה לא כתב היד.‬
‫קדימה, תתכבד.‬
‫כן.‬
‫מה... תזכירו לי מה אנחנו מחפשים?‬
‫אין לי מושג.‬
‫תבדקו מתחת למושבים.‬
‫מצאת משהו?‬
‫מה לגבי...‬
‫היי.‬
‫תראי, פה. עמוד נוסף.‬
‫הנה עמוד נוסף.‬
‫אני לא מבין.‬
‫הרוח. היא בטח...‬
‫כתב היד, הוא בטח...‬
‫איילין.‬
‫אני ממש מצטער.‬
‫אלוהים. - לא, לא, לא.‬
‫תעזבו אותי. - איילין!‬
‫לא, אני אביא אותו!‬
‫אוי, לא! - איילין.‬
‫איילין, זה אבוד. יהיה בסדר. - אוי, לא!‬
‫אוי, לא! - הוא איננו. תעזבו אותה.‬
‫אוי, לא.‬
‫תסגרי את הדלת. - תיאה...‬
‫חיפשתי אותך בכל מקום.‬
‫אל תביטי בי ככה. אני יודעת מה אני עושה.‬
‫אני אשים סוף לשלטונה.‬
‫אני רק צריכה נשק שישמש אותי נגד האישה הזו.‬
‫טוב...‬
‫אי אפשר להרוג אותה. ניסיתי.‬
‫אני צריכה משהו... משהו... מפליל,‬
‫או משהו...‬
‫מה קרה?‬
‫תעמידי פנים שמעולם לא נפגשנו. את לא מייחלת לכך לפעמים?‬
‫לא אוכל לעשות את זה.‬
‫את יודעת שלא אוכל.‬
‫את חייבת.‬
‫לא.‬
‫איבדתי אותו...‬
‫תיאה.‬
‫מה?‬
‫את כתב היד.‬
‫איבדתי אותו.‬
‫לא.‬
‫הוא בטח פה איפשהו.‬
‫חיפשתי בכל מקום.‬
‫לא. - בכל מקום.‬
‫לא, לא, לא. הוא בטח...‬
‫הוא בטח איפה...‬
‫הוא אבוד.‬
‫הוא אינו!‬
‫הוא בתחתית האגם.‬
‫האגם.‬
‫איילין?‬
‫לא משנה מה אעשה,‬
‫את לעולם תצעדי בנתיב הזה.‬
‫זה קשה מדי.‬
‫למה את כזאת?‬
‫את אוהבת אותי?‬
‫רק עד כמה שאת אוהבת אותי.‬
‫זה יכול להספיק לך?‬
‫לא, איילין,‬
‫זה לא יכול להספיק.‬
‫את לא מתכוונת לזה.‬
‫תיאה.‬
‫את מבקשת יותר משאני מסוגלת לתת.‬
‫תיאה.‬
‫יותר ממה שיש למישהו זכות לבקש.‬
‫בבקשה, תיאה, בבקשה. - את...‬
‫בבקשה! - תעשי מה שאת רוצה.‬
‫אני כבר לא קשורה לזה.‬
‫תיאה! בבקשה.‬
‫אני מתכוונת לזה!‬
‫בסדר.‬
‫לכי. אני לא צריכה אותך.‬
‫קדימה.‬
‫עקרת בית עלובה.‬
‫טוב, הנה איילין הישנה. אומללה והוזה‬
‫בדיוק כשאת מאושרת... - ניצלת אותי ואז התחפפת.‬
‫וכשנוח לך. - מעולם לא הזדקקתי לך!‬
‫את. את מתוסבכת לגמרי.‬
‫את לוקחת מה שאת רוצה. - ניצלת אותי כדי להרגיש‬
‫שלחייך יש משמעות! - אני יודעת מי אני!‬
‫החיים שלך לא שווים... דבר.‬
‫אני אמצא את הספר שלי.‬
‫ויפרסמו אותו עם השם שלי על הכריכה‬
‫לצד השם שלך.‬
‫ואז כל זה לא ישנה דבר.‬
‫- 4 -‬
‫אני ממש מצטערת, איילין.‬
‫לא מצאתי אותו בשום מקום.‬
‫את בכלל לא מצטערת.‬
‫זה בדיוק מה שרצית.‬
‫רציתי שתהיי נאמנה לעצמך.‬
‫שתהיי אמיצה.‬
‫ככה?‬
‫לא.‬
‫תיאה עזבה אותי.‬
‫למה דחקת בי?‬
‫כי היית אבודה.‬
‫היית צריכה כוח כדי לבטוח במי שאת.‬
‫לא נותר לי כוח בחיים האלה.‬
‫כל עמיתיי ראו אותי עושה מעצמי צחוק.‬
‫האדם היחיד שחשוב לי עזב.‬
‫לא אוכל לשרוד חרפה נוספת, הדה.‬
‫לא אוכל.‬
‫לעשות מה שאת רוצה ו...‬
‫להיות מי שאת בוחרת להיות, יש לכך מגבלות.‬
‫והשלכות.‬
‫את תתאוששי מזה.‬
‫מניין הכוח שלך מגיע, הדה?‬
‫מניין?‬
‫אני... - כמובן, אני כבר יודעת.‬
‫אבל עבורי,‬
‫כל מי שאני, כל מה שיש לי, זה משום שאני מבריקה.‬
‫כי אני יכולה לכתוב‬
‫ואני יכולה לחשוב,‬
‫כי שכנעתי את שוכני המערות הבבונים האלה‬
‫שהם חייבים להקשיב לי.‬
‫הספר הזה...‬
‫אי אפשר היה להתכחש אליו.‬
‫להתעלם ממנו.‬
‫גם אחרי... הבלגן הזה. הוא...‬
‫הייתי מוגנת מהלעג שלהם משום...‬
‫שהייתי צודקת.‬
‫כעת אני לבד ואני כלום.‬
‫עכשיו... אני רק אישה.‬
‫לאן תמשיכי מכאן?‬
‫אשים לזה סוף כמה שיותר מהר.‬
‫תעשי מה שצריך לעשות.‬
‫חכי.‬
‫חכי פה.‬
‫איילין.‬
‫אני רוצה לתת לך את זה.‬
‫היית צריכה להשתמש בו אז.‬
‫תוכלי להשתמש בו כעת.‬
‫להתראות...‬
‫הדה גאבלר.‬
‫איילין?‬
‫איילין!‬
‫הדה.‬
‫הדה, את בפנים?‬
‫הדה.‬
‫איזה בלגן.‬
‫אנחנו חייבים למצוא את כתב היד.‬
‫הרגע ראיתי את איילין, היא שבר כלי.‬
‫מה את עושה?‬
‫לא.‬
‫הדה.‬
‫תני לי, אפשר עוד להציל חלק.‬
‫למה להציל את זה?‬
‫הדה,‬
‫זה מפעל חייה.‬
‫ומה עם חייך?‬
‫החיים שלי? - הדה.‬
‫השתגעת לגמרי?‬
‫לא, לא, לא. חכי, חכי, חכי.‬
‫תוכל להציל חלק מהעמודים,‬
‫אם זה מה שאתה באמת רוצה, ג'ורג'.‬
‫אבל אם היא תמצא את זה, היא תקבל את המשרה שלך.‬
‫גברת אליסון.‬
‫כבר עוזבת?‬
‫אני רק מחפשת את כתב היד.‬
‫אני חושב שהתקווה לכך אבדה.‬
‫כך נראה לך? - כן, חיפשנו בכל מקום.‬
‫אתה ראוי למשרה.‬
‫הדה, מה עשית?‬
‫מה שהיה צריך להיעשות.‬
‫מה אם בראק יגלה?‬
‫יהיה חכם לא לדבר על זה שוב.‬
‫מה נכנס בך?‬
‫מה גרם לך... - עשיתי את זה למענך.‬
‫למעני?‬
‫רציתי שתצא מהצל של האישה הזו.‬
‫לא יכולתי לסבול את הרעיון שתחיה כך.‬
‫לא, פשוט רצית כסף.‬
‫רצית... - רציתי שיהיה לך מה שרצית.‬
‫רציתי שתהיה מאושר.‬
‫מאושר. שתהיה חזק. - כן?‬
‫באמת?‬
‫ו...‬
‫אנחנו זקוקים לזה.‬
‫כשאני אומרת אנחנו, כוונתי...‬
‫זה נכון?‬
‫באמת? - אל תעשה מזה סיפור.‬
‫ג'ורג', תסתכל עליי.‬
‫אני מסתכל עלייך, הדה.‬
‫אף אחד לא צריך לדעת.‬
‫את אוהבת אותי...‬
‫הדה טסמן.‬
‫תעשי את הדבר הזה עם הפה שלך.‬
‫לא.‬
‫הדה. - תעשה את זה אתה.‬
‫בתקווה שמצב רוחך השתפר.‬
‫בחייך, לא...‬
‫אל תהיי כזאת!‬
‫דייוויד, תניח לה!‬
‫למען האל! - היא לא מוכנה להתנצל.‬
‫- 5 -‬
‫היא עדיין נושמת. איך נעצור את הדימום?‬
‫בסדר, היכנסו.‬
‫פשוט תשכיבו אותה פה.‬
‫תשכיבו אותה בעדינות. זהירות על הראש שלה.‬
‫בעדינות. היא נושמת.‬
‫היא מדממת בכבדות.‬
‫איילין.‬
‫איילין, אני לא...‬
‫אני לא יודעת מה לעשות. - למען האל.‬
‫מה נעשה? - אני לא יודע.‬
‫זהירות. זהירות על הראש שלה.‬
‫איילין. - תבדוק את הדופק שלה או משהו.‬
‫איילין.‬
‫לעזאזל.‬
‫מה קרה?‬
‫מה קרה? - אני לא יודעת מה קרה!‬
‫אלוהים. - היא ירתה בעצמה.‬
‫תזעיקו אמבולנס.‬
‫הדה.‬
‫צריך להזעיק אמבולנס.‬
‫הדה!‬
‫הדה! מייד!‬
‫אלוהים. אלוהים אדירים.‬
‫לא התכוונתי לזה.‬
‫לא התכוונתי לזה. איילין.‬
‫אלוהים.‬
‫תודה, אדוני. וראית את האקדח בשלב כלשהו לאחר מכן?‬
‫לא. אף אחד לא ראה אותו מאז.‬
‫זה נכון? זה הבית של בעלך?‬
‫אז תוכלי לספר לנו את אירועי...‬
‫בסדר כרונולוגי או בחלקים?‬
‫לדעתי בחלקים כי הכול מפוזר ו...‬
‫מצוין. השתמשתי בטכניקה הזאת. - הכול בסדר?‬
‫כלומר, חוץ מהברור מאליו.‬
‫על מה אתם מדברים?‬
‫אנחנו נשחזר את הספר. - באמת?‬
‫לדעתנו נוכל לסיים אותו בזמן לסמסטר הבא.‬
‫ואם היא תמות, תקבלו את כל הכסף.‬
‫אם לא נשלים אותו בזמן, ד"ר לוובורג תישאר ללא דבר.‬
‫אם היא תחיה.‬
‫ואם לא תתרכז במחקר שלך, טסמן, אז...‬
‫נעבור לבית קטן יותר.‬
‫לגבי החלקים האלה, אני חושב...‬
‫אוכל לעזור לכם?‬
‫לא. - לא.‬
‫סלחי לי.‬
‫משהו מדאיג אותך, גברת טסמן?‬
‫הכול מדאיג מאוד, נכון?‬
‫איך איילין הייתה במפגשכן האחרון?‬
‫הייתן לבד אמש, לא כן?‬
‫באמצע כל הטירוף.‬
‫לרגע.‬
‫בחדר השינה?‬
‫לרגע.‬
‫שאלו אותך על האקדח?‬
‫איזה אקדח?‬
‫זה שבמרכז הסיפור.‬
‫זה שבו איילין ירתה בעצמה.‬
‫מתברר שלא מוצאים אותו.‬
‫פרופסור גרינווד חושב שהאקדח שלו, כי הוא איבד את שלו אמש.‬
‫הם בטח ירצו לדבר איתו בקרוב.‬
‫הם רוצים לפגוש אותך עכשיו.‬
‫ומה אומר?‬
‫רולנד, אל תתגרה בי.‬
‫ירו אמש בשני אקדחים.‬
‫אחד שייך לפרופסור גרינווד‬
‫והשני שייך לך.‬
‫זה מה שתגיד?‬
‫אומר שהאקדח שירה באיילין לוובורג אצלי.‬
‫הוא אצלך?‬
‫כן. - ולמי הוא שייך?‬
‫לדעתי את יודעת.‬
‫אבל מה תגיד?‬
‫טוב,‬
‫זה תלוי.‬
‫בגחמנות שלי.‬
‫זה היה רעיון טוב, הדה.‬
‫הביצוע רשלני, אבל...‬
‫לא דמיינתי שהיא תעשה את זה פה.‬
‫חשבתי שהיא תמצא מקום יפה.‬
‫יקירתי.‬
‫רק תדמייני את השערורייה...‬
‫כשהם יגלו שהאקדח היה שייך לגנרל גאבלר הדגול.‬
‫שהממזרה היפה שלו נתנה אותו ללסבית‬
‫שניסתה להרוג מישהו בבית שהדה שלנו לא יכולה להרשות לעצמה.‬
‫מה הם יחשבו?‬
‫המחשבה לא חלפה בראשי.‬
‫למרבה המזל, אין סכנה כזאת.‬
‫כל עוד לא אומר דבר.‬
‫אל תתנגדי לי.‬
‫לא. לא. לא!‬
‫לא.‬
‫לרוב אנשים מתרגלים לבלתי נמנע, הדה.‬
‫תפסיקי, טוב? זה מספיק!‬
‫לא! הדה!‬
‫לא! - הדה!‬
‫איך את מעזה.‬
‫אחרי כל מה שעשיתי למענך.‬
‫את בבעלותי.‬
‫אני שולט בזה.‬
‫הדה!‬
‫איפה היא?‬
‫הדה!‬
‫הדה, זאת איילין!‬
‫היא התעוררה! הדה, היא...‬
‫- הדה -‬
‫תרגום כתוביות: טל מלכה‬
‫בקרת כתוביות רינת זוהר-מנחם‬