Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
ŽENÁM VĚŘÍM V JEDINÉ VĚCI, ŽE SE PO SMRTI
NEVRÁTÍ MEZI ŽIVÉ. – ANTIFANÉS
Hedda... Tesmanová.
Je to tak? Tohle je dům vašeho muže?
Stačí Hedda.
Mohla byste nám popsat, co se večer stalo
před tou střelbou, jak si to pamatujete vy?
Nevzpomínám si přesně na všechno.
Přece jen to byl večírek.
Ale pokusím se.
Pamatuju si na zkrvavenou postavu,
- kterou dotáhli dovnitř. - Ještě předtím.
- Všude byla spousta křiku. - Předtím.
Kde mám začít?
Na začátku.
Heddo?
Volá Eileen Lovborgová.
Chce s tebou mluvit. Trvá na tom.
Eileen Lovborgová. Já myslela, že už se mnou nechceš nikdy mluvit.
Hedda Gablerová. Prý máš dneska večírek.
Ano. Uvedení pana a paní Tesmanových do společnosti,
abych ukázala, kdo jsme.
Kdo nejste.
Tak přijdeš?
Bude to jako za starých časů.
To snad ne.
Uvidíme se večer.
Eileen...
Za vámi. Nesou se brambory.
Johne, ráno jsem ti to říkala. Chci sedm celých citronů, jasné?
- Dobrá práce, drahoušku. - Dej tam víc džusu.
Konečně tu máme dámu, která ví, co dělá.
Silvie, trochu víc se do toho opři. Takhle.
Pořádně ty brambory rozmačkej. Dobře.
Co nejrychleji. Rychle.
Páře se.
Květiny ne.
Ano, madam.
Haló. Tyhle odneste.
Omlouvám se, madam.
Pardon.
V pohodě?
Květiny. Všude jen květiny.
Dobré ráno, madam.
Ven.
Dobré ráno, Ctihodnosti.
Dobré ráno.
Soudce Bracku! Na párty je trochu brzy, nemyslíš?
Kupuju vám tenhle dům, paní Tesmanová.
Mám tě potrestat?
Tím na mě nemiř.
Zbláznila ses snad?
Ale ne. Netrefila jsem se, že ne?
Ví tvůj muž, že jsi tam nahoře?
Zeptej se ho sám.
Soudce Brack nám dal půjčku navzdory tvému chování.
Vrátím mu to penězi z profesorského místa.
Tak si večer promluv s profesorem Greenwoodem.
Na co?
O profesuře rozhoduje on.
Potřebuju ho na své straně.
A lidi jako ty má rád. Má rád...
bohémské typy a... Ne.
Musí se dnes bavit, nebo mi s tím nedá pokoj.
Bude to v pohodě, Tesmane. Bude to zábava.
Poznáš mé přátele,
já poznám tvé kolegy.
Já mám taky přátele, Heddo. Nebuď hrubá.
Jde o ty tvoje. Tví přátelé...
Ne, věř mi. Jsou slušně vychovaní a milí.
Greenwoodovi se budou líbit. A tobě taky.
Ano. To doufám.
Dnes se nesmí nic pokazit, Heddo.
- Heddo, nic. - Já tě slyším.
A schovej ty zbraně.
Tak jo. Zapni mi to.
Ne, náhrdelník ne.
Volala ještě Lovborgová?
Ne.
Dost mě překvapilo, že je zvaná.
Zapomněla jsem ti to říct.
Heddo.
Ano?
Tohle všechno děláme, protože jsi to chtěla. Ten dům i večírek.
Padla na to spousta peněz a námahy... kvůli tobě.
Doufám, že jsi šťastná.
Nevypadám šťastná?
Zatančíme si, že ano?
Možná.
Vypadáš úžasně, miláčku.
Díky. Ty vypadáš skvěle.
Vítejte, profesore Greenwoode.
- Díky. - Děkuji.
Brack je pořád tady?
Je v podstatě součást rodiny.
Je to obchod. Má určitou funkci.
Nepleť si to.
Skleničky.
Paní Tesmanová, já...
Manželé Dunbarovi, jsem tak ráda, že jste přišli.
- Rád vás vidím. - Taky. Díky, že jste tu.
- Okouzlující. Ta květina se mi líbí. - Díky.
Soudce Bracku, doprovodíte je?
- Jistě. Prosím. - Díky.
Můj styl to není.
Profesore Greenwoode,
díky, že jste přišli.
- Dobrý večer. To je má žena Tabitha. - Je mi ctí.
Jak se máte?
- Ráda vás poznávám. - Já také.
Šampaňské, drahá?
- Díky. - Je to tudy.
Děkuji.
- Moc děkujeme. - Díky.
- Je tmavší, než jsem myslela. - Tiše.
Máš tu marijánku?
Samozřejmě. Za co mě máš?
- Páni. - Kdo je to?
Podivný chlápek.
On má náušnici?
Kdo je to? To rozhodně nemůže být Georgův přítel.
- Nevím. - Ne,
to jsou rozhodně přátelé paní Tesmanové.
Můžeme předvést náš párty trik.
Viděl jsem tě s profesorem Greenwoodem.
Jak dlouho se znáte? Znáte se dobře?
Vlastně docela ano. Známe se dobrých deset let.
Možná si mě hned nevybavíte,
ale než jsem dostal definitivu, na vysoké...
Když jsme přijeli, nebyli jsme si jistí, že je to ono. Je to...
Promiňte, Tabitho. Co jste říkala?
Jen že jsme byli překvapení, když jsme sem přijeli.
Je to moc hezké. Větší, než jsme čekali.
Soudce Bracku, znáte se se ženou pana Greenwooda Tabithou?
Říká, že je malířka.
- Rád vás poznávám. - Díky.
Buďte tak hodná a taky mi doneste, jestli si jdete dolít.
Omluvte mě.
To bylo hrubé. Na to máme služebnictvo.
Ale já vím, že tyhle hry máš ráda.
Vyděsila jsem tě tou zbraní?
- Nepřišel jsi mě pozdravit. - Vážně?
- Vyhýbáš se mi. - Ty si lov užíváš.
- Zdáš se... - Jaká?
Napjatá.
Dům vypadá krásně.
- Větší, než jsme se domlouvali. - Nezačínej.
U dveří je paní Ellisonová.
Prý je to dávná přítelkyně.
- Pusťte ji dovnitř. - Ano.
Tady.
Vy jste ale laskavá.
Povězte mi, jaké obrazy malujete?
Něco pěkného?
Ale ne, vy jste šla pěšky?
Paní Tesmanová, nerada ruším.
Netušila jsem, že jste ve městě, paní Ellisonová.
Samozřejmě bych vás pozvala.
Jen jsem s vámi chtěla mluvit o...
Jen se zeptat, jestli...
Ano?
Eileen Lovborgová.
Je tady?
- Přidejte se. - Ne.
- Ale ne v těchhle šatech. - Jen...
Pojďte se převléct.
- A co vaši hosté? - Nikdo mě nepotřebuje.
Máte mou plnou pozornost.
Jen s ní musím mluvit.
Jak jste se měla? Od...
Střední školy.
Ano, jistě.
Jak se má pan Ellison?
Jak se vám doma daří?
No tak, paní Ellisonová...
Prosím, ne. Neříkej mi tak.
Stačí Thea.
Jistě.
Tak tě převlékneme, Theo.
Můžeš se mi svěřit.
Jsme kamarádky ze školy.
Ve škole jsme se nekamarádily.
Tahávala jsi mě za vlasy.
Vážně?
Děsila jsi mě.
Nevzpomínám si.
Kdykoli jsme se potkaly na schodech.
Jednou jsi mi řekla, že to tam celé podpálíš.
Překvapivě jsem se k tomu nedostala.
Tyhle šaty snad budou ty pravé.
Budeš pryč z domova dlouho?
Ano.
Co si sama počneš?
Budu pracovat.
- S Eileen? - Ano.
Ta barva ti nesluší.
A co peníze?
Jsem spisovatelka. Tu poslední jsem napsala s Eileen.
Co se vyprodala před dvěma týdny.
- Publikovali tě? - No, nejsem tam napsaná.
Ale právě jsme dokončily první verzi té další a...
Je to zatím její nejlepší práce.
Je to jako...
Vaše dítě?
Ano, tak nějak.
Bude tam mé jméno, hned pod tím jejím.
Thea Ellisonová?
Thea Cliftonová. Nechci tam manželovo jméno.
Ne, jen otcovo. Ruce nahoru.
Je trochu divoká.
Slyšela jsem, že ji zatkli za opilství a výtržnosti.
Teď je jiná. Jemnější.
Opatrnější.
Změnila se?
Donutila jsem ji přestat pít.
Chápe, jak jí to škodí.
Udělala jsi dojem.
- To asi ne. - Ne, nestyď se.
Zdá se, že jsi to naše zlatíčko napravila.
- To říká i ona. - Opravdu?
Chceš se ujistit, že se tu nedostane do maléru, že?
Přijde, že ano?
Ano.
Prosím, nic jí neříkej.
Jen mám obavy.
Manžela jsi opustila dřív, než jsi plánovala?
- Potřebujeme další židli a příbor. - Jistě.
- Hop, posuňte se. - Hop?
Hop.
Výborně.
Vidíš. Žádný problém.
Přátelé, tohle je Thea Ellisonová.
Thea.
Opravdu?
Jo.
Dolijte mi, prosím.
Připomeňte mi, překládáte ze starověké řečtiny?
- Ano. - Chci se vás na pár věcí zeptat.
Nevěřil byste, co jsem našel v těch knihovnách.
Staré dokumenty, poznámky, eseje, o kterých nikdo neměl tušení.
Líbánky jste si asi užil.
- Nemeškal jste. - To ne.
Vy jste na líbánkách dělal výzkum?
Celých šest měsíců?
Ano.
Nic zábavnějšího tam nebylo?
Hedda má neukojitelný apetit.
No, jedli jsme ve spoustě skvělých restaurací.
Ano. Ona si ráda dopřeje.
Vy musíte být přítelkyně paní Tesmanové.
Ano.
Jane.
James? To je jméno, nebo příjmení?
Příjmení. Profesor John Henry James.
Na koho se díváš?
- Na nikoho. - Na všechny.
Je tu jedna žena, se kterou se Eileen... stýkala.
Tvrdí, že ji chtěla zastřelit, když to Eileen ukončila.
Takové věci nikdo nedělá.
No, ta žena je zpátky.
Bojím se, že jestli tu bude,
až přijde Eileen, mohlo by se to zvrhnout.
Neboj se, Theo.
Eileen tu brzy bude, starosti si o ni můžeš dělat pak.
Nechci, aby přišla o tu příležitost.
Jakou?
Na univerzitě.
Profesorské místo.
Nepřizná to, ale tu práci vážně potřebuje.
Nejen kvůli sobě, ale taky kvůli dluhům.
Přinese ukázat nový rukopis Greenwoodovi.
Snad ho přesvědčí. Ale...
U stolu nebudeme probírat práci.
Nemám nejmenší obavy.
Tu pozici dostanu a začnu splácet dluhy.
Eileen Lovborgová se uchází o to místo
na univerzitě, Georgi.
Profesuru a tak.
Cože?
Chtěla být mezi kandidáty.
Já s tou ženou soupeřím?
Spřátelila se s profesorem Greenwoodem.
- S ním, nebo s jeho ženou? - Georgi.
Co prováděla?
Co by měla provádět?
Určitě jsi ty pomluvy slyšela.
Prý se změnila, polepšila.
- Údajně přestala pít. - Vážně?
Když byla u Ellisonových.
Na tom nesejde.
Vzali jsme se, půjčili si peníze,
máme dluh, protože jsem měl tu pozici jistou.
To bylo, než se objevila Eileen Lovborgová.
Menší konkurence se neboj.
Tohle není hra.
Záleží ti na tom vůbec?
Velmi mi na tom záleží, drahý.
Nemůžu se dočkat, jak to dopadne.
Nesnáší, když někomu dluží.
Už jsem mu řekl, že to nespěchá.
Ale mohl se trošku uskromnit.
Kuš. Pojď.
Kam mě vedeš?
Řekla jsem „kuš“.
Krásný dům.
Přátelé tvé ženy jsou zajímavé osobnosti.
Já vím.
Co je to?
Neříkej, že je to klíč k tvému srdci.
Ke schránce na pistoli.
Našla jsem ji na půdě.
Takže jsi na mě předtím střílela z pušky generála Gablera.
Nemůžu je od tebe odkoupit,
když jsi je našla?
Je to to jediné, co mi zanechal.
Znám nemanželské děti, které dopadly mnohem hůř.
Díky, že mi to připomínáš.
Víš, jak mi otec říkal?
Jeho malá kráska.
Tak mi dal ty nejkrásnější věci.
Tyhle.
Ty jsi vždycky byla velká kráska.
Chyběla jsi mi každý den, když jsi tu nebyla.
Ty mně taky.
Myslíš to vážně?
Já myslel, že ses skvěle bavila.
Skvěle.
Tesman říkal, že...
Pro něj to bylo skvělé.
Nudnej pitomec.
Tohle sis vybrala.
No, vypršel mi čas.
No nic...
Co víš
- o návratu Eileen Lovborgové? - Co s ním?
Jak na tom je? Jaká je?
Jak jsi řekla. Je střízlivá a napravená.
Pořád má pochybné přátele, ale v malém množství je s nimi zábava.
Proč?
- Chceš ji, že? - Ne.
Má tě ve své moci.
Nikdo mě nemá ve své moci.
Opravdu?
Tenhle dům je záležitost tebe a Tesmana.
Tenhle dům byl vždycky pro tebe.
Říkal, že ho potřebuješ.
Tys tomu věřil?
Vy dva si myslíte, že tenhle dům je moje největší vášeň.
- A ne? - Ne.
Tesman mě loni v létě doprovázel domů z těch večírků
a jednou jsme procházeli kolem a zrovna nastala odmlka.
Já ten dům koupil kvůli odmlce?
Byla to významná odmlka.
Doufám, že monumentální.
Byl celý nervózní, jak se snažil vymyslet něco chytrého,
co říct. A...
Asi mi ho bylo líto.
Já nevím, Rolande. Prostě jsem řekla, že bych ten dům chtěla.
- Jen tak? - Jen tak.
A?
Najednou jsme byli svoji.
Můj rozmar má následky.
To se stává nám všem, Heddo.
Někdy si nemůžu pomoct.
Prostě něco udělám jen tak z rozmaru.
Nevím proč.
Takže...
Eileen.
Vážně nic nevíš?
Nic, co by z George dělalo špatnou volbu.
Drž se od ní dál, Heddo.
Pořád jsi dcera generála Gablera. A ta žena je...
Konkurence.
Pro mě ne.
Pojďme.
Nebraň se.
Nemáš mě ve své moci.
To já mám kontrolu.
Já určuju kdy.
- Vážně, Heddo? - Co?
Pokud jsem se nevědomky odsoudila k životu v chudobě,
tak odejdu s pompou.
Jako bych nemohla dýchat.
Budete v pořádku. Taky se mi to stalo.
Proč nepočkáte nahoře,
než vám seženu doktorku Lovborgovou?
Dobře.
Není jí dobře.
Chudinka.
Nerozčiluj se.
Pojďme za ostatními.
Heddo, drahoušku. Živější hudbu.
Cože?
Co to s tebou je?
Já myslela, že se odvážeme.
Když jsi mě zvala, zněla jsi, že to chceš rozjet.
Hudbu. Sakra, Heddo.
Sklapni, Jane. Slyším tě.
Někteří hosté jsou dost neposední, pomůžete s tím?
Jistě.
Dva...
Mnohem lepší.
Vy dva.
- Ne. - No tak. Je to jen waltz.
Ona chce tančit.
Pojď, drahoušku.
Vy.
Možná později.
Budu na to myslet.
- Drahoušku? - To nejde.
No tak.
Jste další.
Georgie. Promiňte, nevadí, když si ho půjčím?
Heddo.
Gablerová.
Doktorko Lovborgová.
Už je to tak dávno.
- Díky, že jste přišla. - Díky za pozvání, pane Tesmane.
Paní Tesmanová.
Pojďte dál. Napijte se.
Přivedla jsem pár přátel, nevadí?
- Bohužel... - Čím víc, tím líp.
Pojďte.
Vy jste ale krasavice.
Okouzlující.
Klídek. Tohle je její muž, doktor George Tesman.
Kde je bar, Georgi?
Tamhle.
Pojďte.
Prosím.
Říkalas, že budou slušní.
- Taky jsou. - Heddo.
To není... moje vina.
Jistě.
Doktorko Lovborgová,
slyšela jsem, že se vaše nová kniha skvěle prodává.
Jak vzrušující.
Taky jsem si zrovna koupil výtisk.
Ještě jsem neměl šanci ji přečíst, ale...
Neztrácejte nad ní čas.
Taková skromnost není třeba, doktorko Lovborgová.
To není skromnost. Není nic extra.
Ale byla skvěle přijata.
Přesně to jsem si přála.
Takže v ní není nic ani zdaleka kontroverzního.
Není ta kniha o sexu?
V období antiky.
Nikoho nepohoršuje, když lidé šukají na prastarých vázách.
Ale možná se pletu.
Každopádně...
Tohle je má skutečná práce.
Něco jako druhý díl.
Co ještě zbývá k probírání?
- Budoucnost. - Čeho?
Sexu. Ano.
Co my víme o budoucnosti toho nebo čehokoli jiného?
Můžeme poukázat na určité trendy.
No, napsat takovou knihu by mě nikdy nenapadlo.
To asi ne.
Lovborgová.
Profesore Greenwoode.
Rád vidím, že vypadáte tak dobře.
Díky.
Drink?
To je opravdu lákavé, ale ne, díky.
Dám si vodu nebo nealko, prosím.
Nealko?
Georgi!
Vy máte bludiště?
Můžu ji vidět?
Je to jediná kopie, co mám, a tobě ji rozhodně nepůjčím.
Heddo, drahoušku.
- Ano. - Pojď se mnou.
Paní Tesmanová.
Heddo? Heddo, drahá.
Nech ženy si poklábosit.
Pojď.
Heddo, počkej. Heddo!
Heddo!
Heddo, kde jsi?
Hedda Gablerová.
Vdaná.
Za George Tesmana.
Ano.
Už to tak je.
Jak jsi mohla všechno zahodit?
Co?
On je tak...
Je hodný.
Je to akademik jako ty.
- Je bílý. - Je...
- Je skrz naskrz ze střední třídy. - Má dobrou práci.
- Nebo bude... - Možná.
Heddo!
Kdy pochopíš, že všechno, co v životě potřebuješ,
si musíš vybudovat sama?
Co budeš dělat, až se začne nudit?
Až tě opustí? Až tě prohlédne.
Já to zvládnu.
Pořád vykládá, jak se o mě chce starat,
dát mi vše, po čem toužím.
Jako tenhle absurdní dům?
Ambice má větší než peněženku.
Pomohl nám soudce.
Slíbil otci, že se o mě postará.
Občas vypomůže.
Vy jste ale trojka.
Heddo!
Copak ti nechybím?
Jako slepé střevo.
Jsi šťastná. Tak najednou. Je to tak?
To dokáže dobrá společnost.
- Rychle se podívám. - Ne.
Ne. Hele. Ne. Heddo.
- Heddo. - Heddo.
Tady jsi.
A výhled z Val D'Ampezza
- byl naprosto dechberoucí. - Vážně?
Jak se ty hory jmenovaly?
Dolomity.
Dolomity, jistě.
- Prosím. - Podivné hory.
Prý jsi se zbavila zlozvyku.
Těch se člověk nezbaví, jen jim odolává.
- A ty odoláváš? - Ano.
Pokaždé?
Už tři měsíce a tři dny.
Tomu nevěřím.
Čemu věříš, není můj problém.
Ta, kterou jsem znala, jak jednou začala, neuměla přestat.
Proto už nezačínám.
Zkazila jsi sestře svatbu.
Pokud vím, byla jsi příšerně opilá a sjetá.
A proto už nezačínám.
Mluvily jste spolu ještě?
Pustí tě už k dětem?
Mlč, paní Tesmanová.
- Netykavko. - Ne.
Jsem na sebe jen naštvaná, že jsem se ti svěřila.
Měla jsi nade mnou takovou moc.
Myslíš, že jsem nad tebou měla moc?
Ano, jak to umí inteligentní ženy, když se příšerně nudí.
Kam jdeš?
Kde je Thea? Běhat dokola v bludišti mě už unavuje.
Nejsem tu ani den
a už jsem zapletená do tvého frivolního života.
- Frivolního? - Frivolního a zbabělého.
Plýtváš časem, pobíháš sem a tam jako šváb
- a chceš změnit osud nějakého chlapa. - Šváb.
- Vybuduj si vlastní. - Prosím tě.
Najdi si práci. Piš.
Něco dělej, cokoli.
Já odešla od matky, když mi bylo 17.
Když našla tvou knihu o lesbickém sexu. Já to všechno vím.
Nevíš nic.
Ale ano.
Taky jsem si udělala výzkum.
Hádám, že potají?
Aby tě nikdo nepodezíral.
Abys uchránila svou reputaci.
Vždycky.
Heddo, můžeš to dotáhnout tak daleko.
Podívej se na mě. Můžeš dělat cokoli.
Jako co?
Stát se profesorkou?
Pověz, kolik žen na té univerzitě učí?
Dvě.
Předpokládám, že jsou obě bílé.
To je fuk.
Štve tě, že jsem si tě nevybrala.
Štvalo. Kdysi.
Teď už ne. Už dávno ne.
Kvůli Thee?
Vím, že tu ještě je.
Viděla jsem u dveří její kabelku.
Víš, že šváb přežije týden bez hlavy?
Co prosím?
Je nahoře.
Heddo.
Vy jste ale dvojka. Ty a Thea.
Je chytrá.
Ale udusili to v ní.
Tomu věřím.
Opustit manžela kvůli slibu a na dluh, to je něco.
Ano, to je. Odvaha.
Opatrně, nebo začnu žárlit.
Co je?
Pořád máš ráda zbraně?
Ano.
Proč jsi mě tehdy nezastřelila?
Když jsi odešla?
Když jsem odešla.
Protože vím, že jsi to chtěla.
Samozřejmě.
Co?
Jsi zbabělá.
To nebylo to nejzbabělejší, co jsem kdy udělala.
Teď jsi odvážnější?
Jistě že ne.
Kde je Thea?
Druhé dveře vlevo.
Kde jsi byla?
Byla jsem u tebe, ale řekli mi, že jsi odešla.
Musela jsem pryč.
Zdá se, že nechceš společnost.
Ale ano.
Já jen...
Jen si říkám, že až všichni odejdou,
ten dům je tak velký, že?
Když neumím ani uspořádat večírek dle očekávání.
Říkám si, jestli bych v Tesmanovi neprobudila zájem o kariéru v politice.
Ne, drahoušku, politika není nic pro něj.
Vůbec se na to nehodí.
Možná. Ale nemohla bych ho tím směrem pošťouchnout?
Aby to zkusil?
- Proč chceš, aby selhal? - Už jsem ti to říkala.
Myslíš, že je nemožné, aby se stal
třeba kabinetním ministrem?
Kabinetním ministrem?
Aby se dostal do kabinetu, musel by mít peníze.
- Spoustu peněz. - Peníze, peníze.
Co to do tebe vjelo?
Není nejmenší naděje?
Na tu profesuru.
Upřímně?
Možná... Ta nová Lovborgová mě překvapila stejně jako tebe.
Tohle je její comeback,
je provokativní a odvážná, navíc je to žena.
To se jim v dnešní době líbí, v malém množství.
Dělej si starosti se vším ostatním.
Určitě máš větší zodpovědnost.
Něco urgentnějšího.
To se nikdy nestane.
- Nikdy. - Proč ne?
Byla bych příšerná matka.
Byla bych hrozná.
Zvolila sis jistotu.
Pro někoho jako ty to byla jediná možnost.
Teď už nic nenaděláš.
Drž se své role a vyhni se problémům.
Ujistěte se, že profesor Greenwood bude mít pořád co pít.
Tamhle ten.
Ano, madam. Jistě.
Co si dáte, pane?
- Dám si Manhattan. - Dobře.
Promiňte, dámy.
Tolik jsem toho o vás slyšel, paní Tesmanová.
Ne dost, abyste věděl, že mi tak nemáte říkat.
Pokud se máme spřátelit.
Chcete se přátelit?
Tak co jste slyšel?
Že než si vás ochočil, byla jste jako plamen.
Jste básník.
- Je to poznat? - Jako všechno ostatní.
Povězte mi o mně.
Víte, že bych ráda?
Ale na takovou upřímnost jste moc střízlivý.
Můžu jedině souhlasit.
V tom případě...
Martini pro tohoto pána, prosím.
A jedno pro paní Greenwoodovou.
Zničí tě to.
Zničí to mé manželství.
Ale ne mě.
A až vyjde naše kniha,
nikdo proti nám nebude moct nic říct.
Ale bude.
Ale nebude na tom záležet.
To nic. V pořádku.
Všichni jsou ožralí, neví, která bije.
Jak hezké.
Heddo, nevadí, když si ty šaty půjčím přes noc?
Zítra je nechám vyčistit a poslat zpět.
- Neodcházíte, nebo ano? - Bude lepší odolat pokušení.
No tak Eileen, jsi dost silná.
- Jdeme. - Škoda.
Zrovna jsem ti přišla říct, že profesor Greenwood
s tebou chce mluvit o tvé knize.
O té nové.
On mě hledal?
A už nemá zábrany.
Heddo. Potřebuju tě dole.
Jsem tam hned.
Teď.
Jistě.
Co jste nahoře dělaly?
Mluvila jsi vůbec s profesorem Greenwoodem?
Základní myšlenka je, že empatie je porucha.
To je opravdu zajímavé.
Došel jsem k podobnému závěru.
Jak jste to rozvinul?
No, empatie není nutná...
- Madam. - Ne, díky.
Čemu se směješ?
Hedda chce vyvolat rozruch. Poznám to.
To nic.
Jen se drž mimo dostřel.
Omluvte mě.
Kdy si s ním promluvíš?
Až domluví s Tesmanem.
Profesore Greenwoode, schvalujete skotskou?
Ano, naprosto.
Potom vám musíme dolít.
- Pojďme. - To je milé!
Přišla jsi mu ukázat tu knihu, tak mu ji ukaž.
Přidáte se?
Profesore, půjdu s vámi.
Hedda jistě přijde.
Uvidí, jak moc ses změnila. Všichni to uvidí.
Není se čeho bát.
Já se nebojím.
Pojď.
Opatrně. Jestli to jde.
- Dobrý den. - Zdravím.
- Dáte si drink, madam? - Ne, děkuji.
Co chystáš?
Nic, vůbec nic.
Měla bych zmizet, než se stane něco strašného, že?
Neblázni.
Nejlepší čas na odchod z večírku je, až se stane
něco hrozného, ale než přijede policie.
Jsi příšerná.
Heddo.
- Zajímalo by vás to? - Paní Tesmanová.
Skvělý večírek. Tak různorodí lidé.
Chtěla jsem se ujistit, že se pobavíme.
Nemůžeme celý večer mluvit jen o hrobkách, knihách a době bronzové, ne?
Nemůžu se dočkat, až si to přečtu, Eileen. Zní to úžasně.
Můžu vám poslat dřívější výtisk.
Kdybyste chtěl napsat recenzi do časopisu.
Uvidíme, jestli najdeme nějaké místo.
No, měl bych jít.
Viděl někdo mou ženu?
Myslím, že je v bludišti.
Tak dobrou noc, dámy.
- Doktorko Lovborgová. - Profesore Greenwoode.
Brzy se uvidíme.
Bylo mi ctí.
Rolande, jak se máš?
- Reginalde. - Rád jsem tě viděl.
- Omlouvám se, profesore. - Mockrát děkuju.
- Slyšelas to? - Jo. Úžasné.
- Opravdu je to tady. - Slíbila jsem ti to.
- Martini, madam? - Napijte se, vypadáte vyprahle.
Já nepiju.
Eileen. Jedna sklenička ti neublíží.
Ona taky nepije.
Nikdy? Já myslela, že jsi to jen omezila.
To jsem neřekla.
A když řeknu, že musíš?
Tak to řekneš.
A ty mě neposlechneš?
V tomhle ne.
Měla bys.
Je to směšné. Pitomé.
- Vážně? - Pro Theu ne, ale pro tebe ano.
Můžeš s nimi psát knihy,
učit s nimi na univerzitě
a možná vedle nich dokonce i pracovat,
ale nikdy tě nebudou respektovat, když si budou myslet, že nejsi
- jedna z nich. - Heddo, prosím.
Viděla jsi, jak se Greenwood tvářil, když jsi chtěla nealko.
Jako slabá žena.
- Cos viděla? - Pohrdání.
Na pohrdání jsem zvyklá.
Pohrdání tvými mimopracovními zájmy ano.
Ale ne tvou myslí.
Tvým charakterem.
Ať si myslí, co chce.
Zásadová žena.
Co jsem říkala?
- Nemusíš mít obavy. - Obavy?
Heddo!
Podívej se sama.
Zase je k smrti vyděšená.
Vyděšená kvůli mně?
Klid, Eileen, jen mě prosila, ať na tebe dá Tesman na univerzitě pozor.
Dá na mě pozor?
- Aby ses nedostala do potíží. - Heddo, prosím.
Jako chůva?
- Ne. - No, asi ano.
- Ne! - Tak nějak.
- Co to děláš? - Já?
Po všem, čím jste si prošly,
sem přijdeš a zasvětíš mé kolegy do mých problémů?
Musí si o mně myslet...
Od akademiků až k drbnám v rohu.
Zbabělá.
Na vaše zdraví.
Eileen.
Když jsme mezi kolegy, tak mi prosím říkej doktorko Lovborgová.
Asi si půjdu promluvit s tvým mužem, paní Tesmanová.
Proč jsi taková?
Přece už víš, jaká je.
Bože.
Ovládne se. Uvidíš.
Já vím, kdo jsi.
Nechceš, aby se ovládla.
Nejsem blbá, Heddo.
Ne, nejsi blbá.
Jsi tak chytrá, že?
Tak statečná.
Asi bych je měla spálit.
Pusť mě, prosím.
Jestli jí tohle zkazíš, nikdy ti neodpustí.
Asi ano. Může se to pokazit.
To je převratné.
Chceš si jít zaplavat?
- Ano! - Půjdeme všichni?
Jistě. Všichni! Půjdeme si zaplavat!
- Ano! - Tak pojďte!
- Ale já nemám plavky. - Nejsou potřeba.
Zaplaveme si?
Doktorko Lovborgová, na moment?
- Pojď, drahá. - Teď ne. Odcházíme.
Čeho se tak bojíš, Theo?
Pojď, drahoušku. Pojď. No tak.
- Eileen. - Theo, pojď.
Díky, drahoušku.
Pojďme si zaplavat.
Ne, tady u ohně je mi fajn. Díky.
Kdo se neohne, zlomí se.
Nebuď tak nudná.
Nejsem nudná. Je zima.
Jane, řekni jí, ať se sakra uvolní
a skočí do jezera, prosím.
Theo, uvolni se sakra
- a skoč do jezera, prosím. - Ne.
- No tak. - Theo.
- Buď statečná. - Thea!
Thea!
Ne!
Eileen!
Eileen! Potřebuju...
Nesměj se mi.
Eileen! Ne!
Proboha!
Panečku.
Kurva!
Jestli se to vymkne kontrole, dáš vědět?
Moc přináší určitou svobodu, Georgi.
Užij si ji.
Theo, počkej.
- Chováš se... - No tak.
Nevyváděj.
To bude v pohodě. Uklidní se.
Ráno mi to vytmaví.
Můžu to vidět?
Ty si děláš, co se ti zachce, že?
Jistě.
O tom to přece je.
Proboha.
Moc se omlouvám.
Tabitho?
Tabitho...
- Já ho zabiju. - Ne, Reginalde!
Kdo to byl? Kdo byl ten chlap?
Pojďte.
Jak se opovažujete?
Počkejte, až vyjde má kniha. Uvidíte.
Přesně to řekl i David.
Je tu někde?
Ne. Už jsem toho blba pár hodin neviděl.
No tak. Necákat.
- Reginalde! Prosím, ne! - Co to bylo za chlapa?
- Já ho zabiju. - Kurva.
- Nic to nebylo. - Kurva.
- Otevřete, kurva. - Prosím!
- Otevřete ty zasraný... Ne! - Kurva!
- Proboha, to je David? - Davide!
Davide, co to děláš?
Reginalde!
- No tak. - Kdo to byl?
S kým si to rozdal tentokrát?
No tak. Jdeme.
Pěkný drama.
No tak, to si nesmíte nechat ujít. Pojďte.
Promiňte, pánové.
Zdravím, chlapci. Máte ještě?
Bohužel ne. Jedině...
Kdo si chce zatančit?
Jen... jednu.
Zatančíme si?
Hudbu, prosím.
Připraveni?
Kdo mi šukal ženu?
Zastřelím toho, kdo mi chrápe se ženou.
To vám dojdou kulky.
Co je to za zbraň?
Copak na tom záleží?
Jste to, čím střílíte.
To říkával můj otec.
Vypadá to na Webley.
Víte, taky bych ho zastřelila.
- Heddo! - Je to tak.
Ale...
Když ji odložíte, vše bude zapomenuto a prominuto.
Že ano, Bracku?
Zatím ke zločinu nedošlo. Zatím.
Ty!
Proboha, tihle lidi.
Sotva skončila stavba.
První den a hned to tu chtějí celé zbořit.
A takový je to hezký dům.
Taky máte tak hezký dům?
Ne. Ale ti moji mají myslím víc peněz.
I kdyby měli jen trochu, mají víc než tihle dva.
Tenhle dům půjde zpátky bance.
Možná je to jejich poslední akce,
než půlku zavřou a začnou tu dělat prohlídky.
Prohlídky? Po vlastním domě?
Otevřeno veřejnosti.
Prý je to součástí dohody.
Dostanou grant na renovace,
budou to tu udržovat a budou tu moct bydlet dost levně.
No, levně pro ně, ne pro nás.
Než sem přišli, byla to ruina.
Mně to nedává smysl,
ale paní ten dům prý strašně chtěla.
Nenaplnila ani část pro služebnictvo.
Ta děvčata jsou tu jen na dnešek.
Já jsem tu jediná zaměstnaná a mě sem poslala jeho teta.
Milá paní. Ale svého synovce Tesmana rozmazluje.
Já mám taky syna, je posedlý knihami.
Je to učitel, šťastný jako blecha.
Ne jako Tesman, čím víc má, tím víc chce.
A teď se ještě oženil.
Chudák pitomej.
Hledala jsem tě.
Heddo Gablerová.
To byla ale show.
Spokojená?
Co je?
Jen se na tebe chci dívat.
- Eileen. - Proč jsi mě donutila pít, Heddo?
Chtěla jsem s tebou mluvit.
Proč jsi prostě...
Nebyla jsi sama sebou.
Změnila jsem se, to je celé.
Lidé se nemění.
Očividně.
Myslíš, že...
Ty a já...
Kdybych řekla ano...
To bys nikdy neřekla.
Jsem zbabělá.
Ano.
Ale myslíš, že...
Snažila jsem se na tebe nemyslet, Heddo.
Kdybych mohla,
všechno by bylo jinak.
Mohla bych být tvoje partnerka ve všem.
- Ne. - Mohla jsem udělat, cos říkala.
Vybudovat si s tebou štěstí. Mohly jsme být...
Šťastné.
Ano.
Myslela jsem si, že nikdy nebudu šťastná.
Myslela jsem...
že si neštěstí zasloužím,
že mi to patří...
za nemorální život.
Ale zjistila jsem, že taková vůbec nejsem.
Ale ty nikdy nebudeš šťastná.
Myslím, že v tom máš pravdu.
Budu.
Ale ne takhle,
- takhle ne. - Máš všechno.
Nemám nic.
Nic necítíš.
Miluju tě.
My dvě jsme byly bláznovství.
Byla bych mrtvá,
tvou rukou nebo vlastní, kdybych zůstala.
Proč jsi sem přišla?
Přesvědčit se, že tě nemiluju.
A?
Nemiluju.
Thea kvůli mně opustila svůj život.
Ona... mě činí lepší.
Ukázala mi, jak být statečná.
Miluju ji.
Musela jsem se ujistit, že se jí můžu celá odevzdat.
Máš to hezky naplánované.
Nebuď naštvaná.
Nejsem. Měla bys jít za ní. Ale...
Ty tvoje „ale“ mají nepříjemné následky.
Ale nejdřív dokonči, co jsi začala.
Běž do knihovny a promluv si s kolegy.
- Ne. - Pohrála sis s děvčaty,
tak běž a buď mezi kluky.
Na to jsem moc opilá.
Jsi v pohodě.
Pojď. Pojď sem.
Tak jo.
Perfektní. Běž.
Vážně se nezlobíš?
Já... Proboha, Eileen.
Dá si někdo něco?
Já si dám old-fashioned.
Já taky.
Třikrát martini s ginem. Mám to.
Co s ní máš?
S kým?
S Theou.
Na knize jsme spolupracovaly.
To je vše?
Ne.
Je to tvá múza?
Múza.
Múza je mužské slovo...
pro ženy, od kterých se učí nebo občas kradou,
nechtějí jim dát zásluhy, ale zato je chtějí ošukat.
Nebo s nimi už šukají.
Tak je to ve slovníku?
Merriam-Webster.
Je to v tvé knize?
Co je v ní ještě?
Jak vás to napadlo?
No, věděla jsem, že tu knihu musím napsat
po poměrně plodné konverzaci v baru s jedním mladíkem.
Šla jsem tam s kamarádkou. Možná jste ji tu viděli, s Dianou.
Bylo pozdě, skoro zavírali, tak jsme si řekly:
„Proč ne? Poslední.“
Má ráda rozmanitost, nějakou show,
tak jsme šly do Cissy's.
Do toho doupěte neřesti?
Nebuďte tak pruderní.
Vešly jsme, sedly si na bar, já jsem si zapálila,
Diana si objednala whiskey
a povídaly jsme si, zatímco nás muži obsluhovali.
Byli tam dva.
Vysocí, což je dobré.
Nevýrazná čelist, špatné.
Ale byli typičtí pro svůj typ.
Jaký typ?
Zapomenuté nemanželské děti lordů.
Trochu jsme si zaflirtovali.
Se mnou to samozřejmě nikam nevede.
Za chvíli nás začali nudit, tak jsme se přesunuly ke stolu.
Přeskoč k šukání, Eileen.
Budiž.
Sedíme tam,
Diana si stěžuje na svého nudného manžela Richarda,
je vážně nudný a taky zlý.
Já ji poslouchám, jak to jen někdo, kdo se rozhodl,
že nehodlá mrhat časem na potěšení mužů, dokáže.
A pak přijde ten barman s nevýraznou čelistí,
sedne si vedle mě a povídá:
„Zdravím. Myslím, že jste krásná.
Můžu vám očichat nohy?“
A co jste řekla?
Já na to: „Proč, proboha?“
A on říká,
že mu to dělá dobře a ať se nestydím.
- Dělá mu to dobře? - Nechala jste ho?
Jistě že ne, vy úchylové.
Řekla jsem mu, že sexuální hrátky mám raději
oboustranně a v soukromí.
To bylo sexuální?
To jsem si uvědomila.
Možná že každému něco dělá dobře,
něco jiného, možná něco nového.
A protože některé tyhle věci z minulosti už nejsou tabu,
říkám si, proč by tahle současná tajemství
nebyla v budoucnosti taky normální?
Takže budeme všichni za deset let očichávat nohy a dělat si dobře?
Kdoví, co potajmu děláte vy, soudce Bracku.
Určitě je to ještě mnohem skandálnější.
Co dalšího nového tedy máte?
Budete si muset koupit mou knihu.
Nebo přijít na lekci na univerzitě.
Slibuju, že vašim ženám dám výtisk zadarmo.
Nesnášíš zábavu, ty ubožátko?
Pokud chceš odejít, tak jdi.
Nemusíš ji obskakovat jako služka.
Tohle zachází moc daleko.
- Mám obavy. - To nedělej.
Budeš vypadat škaredě.
Bez ní neodejdu.
Dobře. Tak tam běž a řekni jí, ať přestane pít.
Miluješ ji...
nebo tu knihu?
Snad se zadusíš.
Ještě nebylo rozhodnuto.
A i kdybych to místo získala, je celá řada univerzit,
které by vás jistě rády přijaly.
Potřebuju peníze, Eileen.
Vzal jsem si...
Heddu Gablerovou.
Jo, to ty peníze potřebujete.
Heddu Tesmanovou.
Pořád zapomínám.
Kde je vůbec vaše žena?
Ta by si nenechala ujít společnost rozjetých chlapů.
To ji neznáš moc dobře, že?
Já Heddu Gablerovou znám od dětství.
Když se s otcem projížděla po okolí na jejich výstavních koních.
Generál a Hedda.
Každou neděli projížděli kolem našeho domu.
Jezdila v tom černém jezdeckém oblečku, víte kterém.
- S peřím... - S peřím, ano.
S peřím.
Má matka...
ta zapšklá stará kráva.
Nahnula se ke mně a řekla:
„Podívej se na toho bastarda,
- jak se tu předvádí!“ - Eileen.
Ne.
Co ještě podnikneme, chlapci?
Noc je ještě mladá.
A já mám pořádnou žízeň.
Opatrně.
Jsem v pořádku.
Co je? Chcete další příběh?
Když se svlíkneš.
Přečtěte nám úryvek z nové knihy.
Nebo z té staré. To je jedno.
Děvko.
Tak jo, to stačí.
A dost.
- Ty čubko! - Pojď...
- Cos to řekl? - Eileen.
Uklidni se. Zesměšňuješ se.
No a co?
Stejně tu práci dostanu.
Budu mít všechno, po čem toužím,
a ty budeš mít jen Heddu Gablerovou,
co si bude dělat cokoli, s kýmkoli se jí zlíbí.
Hedda Tesmanová... mě miluje.
Hedda Gablerová miluje jen sama sebe
a Hedda Tesmanová neexistuje.
To se ti líbilo?
Jak se dá...
ovládnout taková žena? Jak ji udržet?
Provazem.
Tesmane, jsi šťastný chlap.
Ona je výhra, to jistě, ale není to kůň,
nedá se ovládat.
Jo.
Občas bych na ni nejraději vzal bičík.
Možná by se jí to líbilo.
Další věc z mé knihy.
Ta tvá zasraná kniha.
To je myslím poprvé, co tě slyším klít, Tesmane.
Můžu si ji přečíst?
Dobře.
Kde mám tašku?
Může být...
Podívej se na mě, jsem ten nejnudnější člověk...
Eileen!
To je ale entrée. Tady, drahá.
Díky.
Kde je?
- Co? - Tys ji zase četl?
- Já ne... - Ta kniha! Imbecile!
- Kde je? - Eileen!
Co to děláš?
- Nevím. - Nech toho.
- Nechte ji. - Nech mě.
Zbláznila ses?
Nech toho. To stačí!
Eileen, ty... Co to děláš?
Nech toho. Pusť ji!
Nechte mě, kurva!
Bože. Proboha.
- Moc mě to mrzí. - Jsi v pořádku?
- Proboha, co to děláš? - Kde je?
- Co? - Ten rukopis!
Eileen, netuším, o čem to mluvíš.
Ty čubko špinavá.
Já vím, žes ji vzal.
Proboha. Jistě, mám ji
a prodal jsem ji nejvyšší posrané nabídce.
Nikdo neodejde, dokud se nenajde.
Promiňte. Pardon.
Můžete prosím pomoct?
Můžete nám pomoct najít rukopis doktorky Lovborgové?
Jo. To zabolelo.
Najdeme ten zasranej rukopis. Jdeme na to.
Najdeme tu blbost. Já...
Mám z toho špatný pocit.
Občas je to prostě příliš, víš?
To není rukopis, drahá. To není on.
Tak si dej.
Jo.
Co... Co že to hledáme?
Nemám tušení.
Prohledejte lavičky.
Máte něco?
A co...
Hej.
Hele. Tady. Další stránka.
A tady je další.
Nechápu to.
To ten vítr. Musel...
Ten rukopis musel...
Eileen.
Moc mě to mrzí.
- Proboha. - Ne, to ne.
- Pusťte mě. - Eileen!
Ne, posbírám ho. Posbírám.
- Ne! - Eileen.
- Eileen, je pryč. Bude to dobré. - Ne!
- Ne! Ale ne. - Je pryč. Nechte ji.
Ale ne.
Ne.
- Zavři dveře. - Theo...
Všude tě hledám.
Nedívej se na mě tak, vím, co dělám.
Já tu její vládu ukončím.
Jen proti ní potřebuju mít nějakou zbraň.
No...
Zabít ji nejde. Zkoušela jsem to.
Potřebuju něco... něco... inkriminujícího.
Nebo nějaký...
Co se stalo?
Měla bys předstírat, že mě neznáš. Nepřála by sis to někdy?
To nejde.
Víš, že nemůžu.
No, musíš.
Ne.
Ztratila jsem ho...
Theo.
Co?
Ten rukopis.
Ztratila jsem ho.
Ne.
Někde být musí.
Hledala jsem všude.
- Ne. - Všude.
Ne. Musí...
Musí být...
Je pryč.
Pryč!
Je v jezeře.
V jezeře.
Eileen?
Ať udělám cokoli,
vždycky půjdeš touhle cestou.
Je to moc těžké.
Proč jsi taková?
Miluješ mě?
Jen tolik, jak ty miluješ mě.
Bude ti to stačit?
Ne, Eileen,
nebude.
To nemyslíš vážně.
Theo.
Chceš po mně víc, než ti můžu dát.
Theo.
Víc, než má kdokoli právo žádat.
- Prosím, Theo. Prosím. - Ty...
- Prosím! - Dělej si, co chceš.
Mě už se to netýká.
Theo! Prosím.
Myslím to vážně.
Fajn.
Běž. Nepotřebuju tě.
Tak běž.
Ty posraná ubohá ženuško.
Tady máme tu starou Eileen. Nešťastnou a pošetilou,
- když jsi byla šťastná... - Využiješ mě a odejdeš.
- ...a spokojená. - Nepotřebuju tě!
Ty. Jsi mimo.
- Bereš si, co chceš... - Využila jsi mě, abys měla pocit,
- že tvůj život má nějaký význam. - Já vím, kdo jsem!
Tvůj život neznamená... nic.
Jdu najít svou knihu.
A vyjde s mým jménem na obálce
vedle toho tvého.
A na tomhle už nebude záležet.
Moc mě to mrzí, Eileen.
Nikde jsem ho neviděla.
Vůbec tě to nemrzí.
Přesně tohle jsi chtěla.
Chtěla jsem, abys k sobě byla upřímná.
Abys byla odvážná.
Takhle?
Ne.
Thea mě opustila.
Proč jsi na mě tlačila?
Protože jsi byla ztracená.
Musela jsi najít sílu sama v sobě.
Už mi žádná síla žít nezbývá.
Všichni mí kolegové viděli, jak ze sebe dělám blázna.
Jediná osoba, na které mi záleželo, je pryč.
Další potupu už neustojím, Heddo.
To nejde.
Dělat si, co chceš, a...
být, kým chceš, má své meze.
A taky následky.
Otřepeš se z toho.
Kde bereš tu sílu, Heddo?
Kde?
- Já... - Jistě, já to dávno vím.
Ale já,
to, co jsem, všechno, co mám, mám díky svému důvtipu.
Protože umím psát,
umím přemýšlet,
protože jsem ty namyšlený primitivy přesvědčila,
že mě musí poslouchat.
Tahle kniha...
By se nedala popřít.
Nedala by se ignorovat.
I po tomhle... bordelu. Je...
Nemohli by mě zesměšnit, protože...
bych měla pravdu.
Teď jsem sama a bezvýznamná.
Teď... Jsem jen žena.
Co teď budeš dělat?
Ukončím to, co nejrychleji to půjde.
Udělej, co je třeba.
Počkej.
Počkej tady.
Eileen.
Chci ti dát tohle.
Měla jsi ji tenkrát použít.
Můžeš to udělat teď.
Sbohem...
Heddo Gablerová.
Eillen?
Eileen!
Heddo.
Heddo, jsi tam?
Heddo.
Takový bordel.
Musíme najít ten rukopis.
Teď jsem viděla Eileen. Je na dně.
Co to děláš?
Ne.
Heddo.
Dej mi to, něco se dá ještě zachránit.
Proč?
Heddo,
je to její životní dílo.
A co tvůj život?
- Můj? - Heddo.
Zbláznila ses?
Ne. Počkej, počkej.
Pár si můžeš nechat.
Jestli to tak chceš, Georgi.
Ale jestli to najde, dostane tvou práci.
Paní Ellisonová.
Odcházíte?
Jen hledám ten rukopis.
Myslím, že je to ztracený případ.
- Myslíte? - Ano, hledali jsme všude.
Zasloužíš si ho.
Heddo, cos to provedla?
To, co bylo třeba.
Co když to zjistí Brack?
Bude moudré o tom už nikdy nemluvit.
Co to do tebe vjelo?
- Cos to... - Udělala jsem to pro tebe.
Pro mě?
Chtěla jsem, abys vystoupil ze stínu té ženy.
Nemohla jsem snést, že bys tak měl žít.
Ne, tys jen chtěla peníze.
- Chtěla... - Chtěla jsem pro tebe, co si zasloužíš.
Chtěla jsem, abys byl šťastný.
- Šťastný. Silný. - Jo?
Vážně?
A...
Tohle potřebujeme.
A tím my myslím...
Je to tak?
- Opravdu? - Ano, ale klid.
Georgi, podívej se na mě.
Dívám se na tebe, Heddo.
Nikdo se to nesmí dozvědět.
Miluješ mě...
Heddo Tesmanová.
Udělej to. Udělej to pusou.
Ne.
- Heddo. - Udělej to ty.
Snad máš lepší náladu.
No tak, ne...
Nebuď taková!
Davide, nech ji být!
- Ježiš! - Ani se neomluví.
Ještě dýchá. Jak zastavíme krvácení?
Dobře, běžte.
Položte ji tady.
Opatrně ji položte, opatrně. Pozor na hlavu.
Opatrně. Dýchá.
Hrozně krvácí.
Eileen.
Eileen, nemůžu...
- Nevím, co dělat. - Proboha.
- Co budeme dělat? - Já nevím.
Opatrně. Opatrně na hlavu.
- Eileen. - Zkontrolujte jí pulz nebo něco.
Eileen.
Kurva.
Co se stalo?
- Co se stalo? - Já nevím, co se stalo!
- Proboha. - Střelila se.
Zavolejte záchranku.
Heddo.
Musíš zavolat záchranku.
Heddo!
Heddo! Hned!
Ježíši. Proboha.
Nemyslela jsem to tak.
Nemyslela jsem to tak, Eileen.
Ježíši.
Díky, pane. Viděli jste potom ještě tu zbraň?
Ne. Nikdo ji už neviděl.
Je to tak? Tohle je dům vašeho muže?
Mohla byste nám popsat, co se...
Chronologicky nebo po sekcích?
Asi po sekcích, protože je to útržkovité...
- Výborně. Tu techniku znám. - Všechno v pořádku?
Tedy kromě toho, co je zřejmé.
O čem mluvíte?
- Znovu sepíšeme tu knihu. - Opravdu?
Myslíme si, že to stihneme do dalšího semestru.
A když zemře, peníze budou vaše.
Jestli to nedokončíme včas, doktorka Lovborgová nebude mít nic.
Pokud přežije.
Když se nebudeš soustředit na svůj výzkum, Tesmane...
Přestěhujeme se do menšího domu.
Takže ty sekce, myslím...
Můžu nějak pomoct?
- Ne. - Ne.
Promiňte.
Trápí tě něco, paní Tesmanová?
Trápí mě to celé.
Jak na tom byla Eileen, když jsi ji viděla?
Včera v noci jste se ocitly samy, ne?
Uprostřed toho chaosu.
Na okamžik.
V ložnici?
Na okamžik.
Ptali se tě na tu zbraň?
Jakou zbraň?
Tu, kolem které se to celé točí.
Tu, kterou se Eileen střelila.
Údajně zmizela.
Profesor Greenwood si myslí, že byla jeho, protože ji včera ztratil.
Určitě s ním brzy budou chtít mluvit.
Teď chtějí vidět tebe.
A co jim řeknu?
Rolande, nehraj si se mnou.
Včera se střílelo ze dvou zbraní.
Jedna byla profesora Greenwooda,
druhá byla tvoje.
To jim řekneš?
Že mám zbraň, co zasáhla Eileen Lovborgovou.
A máš ji?
- Ano. - Komu patří?
To asi víš.
Ale co jim řekneš?
No,
to záleží.
Na mém rozmaru.
Byl to dobrý nápad, Heddo.
Nedbalé provedení, ale...
Nenapadlo by mě, že to udělá tady.
Myslela jsem, že si najde krásné místo.
Drahá.
Představ si ten skandál...
až zjistí, že ta zbraň patřila velkému generálu Gablerovi.
Že ji jeho krásná nemanželská dcera dala lesbě,
co chtěla zabít někoho v domě, který si naše Hedda nemůže dovolit.
Co si lidé pomyslí?
To mě nenapadlo.
Naštěstí to nehrozí.
Když nic neřeknu.
Nebraň se mi.
Ne. Ne!
Ne.
Lidé si na nevyhnutelné většinou zvyknou, Heddo.
Přestaň. To stačí!
Ne! Heddo!
- Ne! - Heddo!
Jak se opovažuješ.
Po všem, co jsem pro tebe udělal.
Patříš mi.
Já mám kontrolu.
Heddo!
Kde je?
Heddo!
Heddo, jde o Eileen!
Probudila se! Heddo, ona se...
Překlad titulků: Tereza Kochova
Kreativní dohled Ludmila Vodičková