Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
KASÉM (ZABIJÁK)
Vezmi to!
Čau Kaséme.
To je náhoda. Co tu děláš?
Máš něco, co ti nepatří.
Jo?
Ten drahej obraz, co ho máš srolovanej v pouzdře na zádech.
- Patří mýmu šéfovi. - Tím si nejsem tak jistý.
Je nejednoznačný, komu patří, víš?
Nejednoznačný.
Znamená to něco jako matoucí, nejasný, zkrátka nejistý.
Tak já ti to vyjasním.
Pak to bude jednoznačný.
Tak jo.
To není potřeba.
Jen najdu místo na zastavení.
Trochu jste mě obklíčili.
Pozor.
Uhněte. Promiňte.
Pozor. Pardon.
Promiňte.
Bacha.
Pozor.
- Luku, kde jsi? Letadlo odletí. - Murphe, nestihnu to.
Vymysli to jinak.
Luku? Haló?
Jeď vlakem z Bangkoku do Čiang Mai.
Setkáme se na letišti.
Pardon. Jo. Pardon.
Projíždím. Honem.
Pardon! Projíždím.
Pardon.
Pryč.
Pozor.
Mluvíte ze spaní.
O tom vím.
Říkal jsem něco...
skandálního?
Jak se to vezme.
Nic, za co byste šel sedět.
Zkusím to znovu.
Na to bohužel nemáme čas.
Nepředbíháme?
Co začít jmény?
Čím méně toho víte, tím lépe, pane Purdue.
Nejste tu na dovolené.
Ne.
Pracovně.
O jakou práci jde?
Hledám ztracené vzácné a jedinečné obrazy.
Někdy bývají v kožených pouzdrech.
To je ale náhoda.
A co nás tady čeká?
Co nás tady čeká, asi víte.
Já jsem ruka milosrdenství.
Moji společníci jsou ruka spravedlnosti.
Vyberte si.
Máme i třetí možnost.
- Vážně? - Ano.
Pošetile jste přehlédla můj tým smrtících ochránců.
Nenechte se oklamat jejich nevinným vzhledem.
Jsou to vlci v rouše beránčím.
Buď se vzdáte hned,
nebo budu nucen svoji bojovou smečku vypustit.
Asi to risknu.
No...
Tak milosrdenství.
Šťastné konce mám ráda.
Nejste od Kaséma.
Kdo je Kasém?
- Luku? - Murphe, vlak taky nevyšel.
Počkej. Co?
Ale ne.
Máš další nápady?
Počkej chvilku.
Hodinu pěšky od tebe je autobusová zastávka.
Vyzvedni mě.
Už žádný motorky ani vlaky.
Chodit taky nechci.
Ani jet autobusem.
Murphe, musíš mě vyzvednout.
PRAMEN MLÁDÍ
Z domu v Strathmore Gardens chce pan Cross koberce ze vstupní haly,
portrét, stojací hodiny, pohovku ze salonu a...
Tu zelenou pohovku?
Tu přece nesnášíš.
Můžeme pokračovat?
Harolde, takhle jsme se nedomluvili.
Chtěli jsme se dohodnout přátelsky s neutrálním mediátorem.
Nebuď tak naivní, Charlotte.
Co jsi čekala?
Ne přepadovku s právníkem. V 17. patře.
Co se dá dělat? Jinak to nejde.
No, nábytek mě nezajímá,
ale ohledně opatrovnictví syna debatovat nebudu.
Sežeň si právníka.
TRAFALGARSKÉ NÁMĚSTÍ LONDÝN
Emily, zamkneš prosím západní křídlo?
Já zkontroluju restaurování Holbeina.
- Jo. Tak zatím. - Ahoj.
Úžasný obraz.
- Krásné hedvábné trepky. - Luku, proč jsi v Anglii?
Charlotte, neviděli jsme se skoro rok.
Nemůže bratr navštívit sestru?
Jak se má rodina?
- Co malý Thomas? - Má se skvěle.
Je to génius.
- A co manžel? Henry? - Harold.
To už je horší.
Je věrný asi jako kocour.
To mě mrzí.
Ty jsi mistrovské dílo a on je opičák. Já věděl, že vám to nevyjde.
Nech toho, Luku. Je to moc čerstvé.
Máš zase potíže?
Je tohle to, co bys měla dělat?
Díkybohu. Zachránils mě. Jsi hotový kouč.
Nemáš zač. Je to bratrská povinnost.
Mám svoji práci ráda a jsem v ní dobrá.
To si jen tak namlouváš.
My tři jsme ale prožili tak skvělá dobrodružství.
Nechybí ti to?
Chybí, ale to bylo před deseti lety.
Táta umřel, já se staralo o miminko a pracovala. Musela jsem dospět.
Ale co se stalo tobě?
No, kurátorkou jsi tu ty,
ale já si myslím, že Svatá rodina je nepřirozeně popraskaná.
Mezi Pannou Marií a Ježíškem.
- Ale ne. - Je to tak.
V obraze od Levensteda.
- Já nic nevidím. - Vážně?
Podívej se mezi ty dva anděly a pak mezi jejich svatozáře.
Sleduj tu linku přes našeho Spasitele k jeho deseti
malým, ale macatým růžovým prstíkům.
A tam to na modrém sametu...
uvidíš.
Luku!
Co to děláš?
Luku!
Luku! Tohle mi nedělej!
Luku! Co to má být?
Jsi v Anglii deset minut. Tohle jsi ukradl taky? Vrať ten obraz.
Vrátím ho. Nejdřív si nastup a pak ho dostaneš.
Ne.
- Teď, nebo nikdy. - Ne.
Odtud se nedostaneš.
Podceňuješ můj výběr vozu.
Vrať ten obraz.
Ale no tak, Charlotte.
- Kvůli tomu tu nejsi. - Luku, poslechni mě. Vrať ho.
Ty nechceš zpátky ten obraz.
Chceš svůj starý život.
Pardon!
Ježíšku na křížku.
S macatými prstíky.
To musí skončit.
Murphe, chytej.
Deb, dobrý?
V pořádku.
Deb!
Pracuješ s tátovým starým týmem?
Deb. Murphy.
Charlotte.
Co děláš s mým obrazem?
Má rukavice.
Nic se nezměnilo.
Máš svoji kořist, ale zítra ti to zase bude málo.
Tohle ti štěstí nezajistí.
Opakuješ si, že až tu trofej budeš držet, budeš šťastný, ale to se nestane.
Jen se honíš za přeludem.
Ale aspoň něčemu věřím.
Ty sis namluvila, že už ani není za čím se honit.
Vybrala sis pohodlí a předvídatelnost a přestala jsi žít.
Ale, Charlotte, v životě jde o dobrodružství.
Lidi nelezou na hory, aby na vrcholku našli poklad.
A ne, pořád nechápu tu tátovu velkou záhadu,
proč je cesta důležitější než cena, ale vím, že na cestu se vydat musíš.
Murphe?
- Nic. - To není dobrý.
Co není dobrý?
Nic.
Omlouvám se.
Oběma. Náročný den.
- Nech toho. - Charlotte, máš pravdu ty, já ne.
Jsi moje sestra a mám tě rád.
Všechno napravím.
Ten obraz si vezmi. Hodím tě zpátky.
Ale vidím, že to zase děláš.
Musíš dýchat.
Když je naštvaná, nedýchá.
No tak. Společně, jo?
Mám tě moc rád. Odpouštíš mi?
- Ne. - Dobře.
Tak budeme jen dýchat.
Všichni zavřeme oči.
Na tři. Raz, dva, tři.
- Luku. - Ať nenese odpovědnost.
Pomoz mi s ní.
Paní.
Haló.
Jste v pořádku?
Ano?
Určitě?
Dobře.
Nechci vás vyslýchat, ale jste kurátorkou a na pár hodin jste zmizela.
Ještě jednou, kdybych do toho byla zapletená,
myslíte si, že bych se vrátila na místo činu?
No, nebyla byste první takový případ.
Jedno známé klišé existenci tohoto fenoménu potvrzuje.
A vy jste kdo?
Detektiv Džamál Abbás z Interpolu.
Charlotte Purdueová, křivě obviněná.
Víte, že je váš bratr spojován s řadou velkých krádeží?
O tom se mi nezmínil.
- Co zmínil? - Snažila jsem se ho zastavit, samozřejmě.
To jsem viděl na záznamu z kamer.
Povíte mi, kde je?
Kdybych to věděla, dozvěděl byste se to jako první,
protože mě dostal do poněkud nepříjemné situace.
Netoužím po uvěznění ani nezaměstnanosti.
Tak to vám rád pomůžu.
Ale jestli se později prokáže, že něco zatajujete...
Policistovi v pepitu bych nikdy nelhala.
Díky, že jste si všimla. Většina podezřelých to neocení.
Co ještě ukradl?
- Spojuje ty krádeže něco? - Promiňte, jste i detektiv?
To asi ani být nemusím.
Vaše práce tady skončila.
Vím o tom.
Thomas bude u mě.
- Harolde. - Jsi zapletená do loupeže umění. Ježíši.
- Ohledně péče o syna ti zavolá právnička. - Nech toho.
- Je rozhodnuto. - Mami.
Ahoj zlatíčko.
Zůstaneš ještě pár nocí u táty, jo?
Jsi v pořádku?
Budu.
Jo, nic se neděje. Pokračuj. Jdi hrát. No tak.
Díky.
- Charlotte. - Murphe.
Jak se máš?
Žádná sláva.
Kde je?
Luku!
Luki!
Luku!
Tak dobře.
- Trochu pění. - Luku!
Nic neprozrazujte dřív než já, jo? Výborně.
Charlotte, vypadáš skvěle.
Ne tvojí zásluhou.
- A co jsem provedl? - Spoustu věcí, Luku.
- Deb. - Charlotte.
A vy jste?
Owen Carver.
- A řešíte? - Peníze.
A který z vás géniů mi vysvětlí, proč jsem nezaměstnaná?
- Pověz jí to. - Ještě ne.
Hledáme Pramen mládí.
No to snad ne.
Už zase tohle?
Neměls to prozrazovat.
Muselo to ven.
Vy to financujete?
Je to tak.
A vaší motivací je získat ještě víc peněz?
Moc?
Úžasný krém na obličej?
Umírám. Na rakovinu jater.
Trapas.
Ten Pramen mě snad může zachránit.
Luku, probereme tohle citlivé téma v soukromí, nebo se všemi tady?
Tady, prosím.
Takže, můj bratr vám nakukal,
že vás na konci téhle cesty čeká nějaký zázračný všelék?
Ne. Já přesvědčil jeho.
Aha, chápu.
Tak tedy proberme to, co nikdo nechce vyslovit.
Vážně si myslíte, že existuje tekutina
vyvěrající z kouzelného pramene, která po požití
zprostředkuje věčný život plný blaženosti?
No tak, Charlotte, oba víme,
že mýty, metafory i legendy v sobě skrývají pravdu.
Napsal o něm Herodotos.
Zmiňuje ho Mahábhárata.
Alexandr Veliký za ním cestoval světem.
Ty příběhy znám.
Ne. Je to jeden příběh. Na pěti kontinentech.
Tucty kultur po tisíce let.
A já si říkám, proč jsi ukradl ten obraz.
- Vrátil jsem ho. - Vyhodili mě.
Tak máš teď čas nám pomoct.
Neopovažuj se.
Neříkej mi, že v tobě velké záhady neprobouzí zvědavost.
Jeden tibetský svitek z 9. století zmiňuje místo výskytu Pramene,
ale před lidmi ho prý ukryl Bůh.
Znalost toho místa se asi rozkouskovaně předávala
z generace na generaci mezi nejvzdělanějšími rodinami.
Nazývali se Ochránci cesty
a mají zajistit, aby ta cesta zůstala stůj co stůj skrytá.
- A ty Ochránce někdy někdo potkal? - V Thajsku jsem se s Ochránkyní popral.
Jestli si Ochránci i Bůh myslí, že by to mělo zůstat tajemstvím,
tak to má důvod.
Charlotte, všechno cenné někdo ochraňuje.
Sám Bůh?
Čím vyšší hodnota, tím větší ochrana.
Mýtus o Prameni praví, že vás bude svádět vším,
po čem jste kdy toužili. Bude to na dosah ruky.
Stačí se napít.
Nekonečné zdraví, bohatství a krása.
Kde je život, je však i smrt.
Charlotte, může to být nejdůležitější archeologický objev dějin
a bude spojován se jménem naší rodiny.
V 17. století uzavřelo šest umělců dohodu, že polohu Pramene odhalí.
Každý z nich do své malby ukryl vodítko.
Tohle je Zajetí Krista od Caravaggia.
Snímání z kříže od Rubense.
Kristus a učedníci na cestě do Emauz od Wildense.
Ukřižovaný Kristus od Velázqueze.
Kristus nesoucí kříž od El Greca.
A kdopak je tohle?
Tvůj Rembrandt, Hlava Kristova.
El Greca ukradli v roce 1990 z bostonského Muzea Isabelly Gardnerové.
Od té doby se nenašel, takže hodně štěstí.
Už se našel.
V Thajsku.
Ježíš!
Jo. A nese kříž.
To je prostě posedlost.
Někdo by řekl, že je to schopnost.
Nemoc.
- Talent. - Úchylka.
Tak jo, je to dar.
Všechna plátna jsou zezadu označena neviditelným barvivem
a tajným nápisem „Sex et unum“.
Šestka a jednička.
Šest pláten, jedna cesta.
A na každém je jiné písmeno:
Á, Š, Í, Ř, N.
Ale zatím nevíme, co znamenají.
Teď už chápu, proč jsem tady.
Ano?
Proč jsi tady?
Abych ti pomohla vyřešit tu hádanku.
Proč ty?
Můj Rembrandt se ti nezamlouval.
Proč ne?
Nemá zezadu ty nápisy.
A proč tam nejsou?
Je to falzifikát.
Není to falzifikát.
Provedl jsem počítačovou analýzu tahů.
Je to Rembrandt.
Ten obraz je od Rembrandta, ale není to ten pravý.
Často dělal repliky vlastní práce.
Ukradli jste špatného Rembrandta.
Jo. A ty víš, kde je ten správný.
To se mě netýká.
Ale můj syn ano a kvůli tobě možná přijdu o jeho opatrovnictví.
Dovolte mi, ať vám pomůžu.
Mám celou armádu nóbl právníků.
Pomozte zachránit můj život a já vám pomůžu se synem.
Co když se ohledně tohohle dobrodružství pletete?
Aspoň ještě zažiju dobrodružství.
Já myslel, že to zabere.
Ověřte si Alfreda Gwynna Vanderbilta.
Ten Rembrandta miloval.
Zajdu do knihovny.
STRUČNÉ DĚJINY VANDERBILTOVÝCH
V KVĚTNU SE RMS LUSITANIA BLÍŽILA...
Něco tu voní.
Je to exotická vůně nebezpečí.
Pokud jste tady a já nejsem mrtvý, jedná se o rande?
Ne.
Jsem tu, abyste neublížil sobě ani nikomu dalšímu.
Určitě kvůli tomu?
V tom vlaku...
- Cítil jsem to. - Ano?
Aspoň někdo něco cítil.
- Drink? - Ne.
Nezdržím se dlouho.
To je škoda.
Jste jako dítě pouštějící draka za bouřky.
- Zvláštně dramatická metafora. - Přiměřená.
Bude se blýskat víc, než tušíte.
Víte, proč je skrytý?
Víte vůbec, o co jde?
Ne, ale milerád to zjistím.
Všichni víme, že zvědavost může člověka i zabít.
Myslíte si, že existuje opravdový pramen?
Nebo je metaforický, obrazný, metafyzický, anagogický?
Myslíte si, že už se máme prostě políbit?
Ne. Dobře. Tak se k tomu vrátíme později.
Myslím, že je cenný.
A vážím si toho, že se staráte o moje dobro.
Nejde nám o vaše dobro.
- Je vás víc? - Hned toho nechte, nebo vás zastavíme my.
Myslím vás všechny.
Takže se s vámi zase uvidím.
Bože, voní tak krásně.
KRÁLOVSKÁ HUDEBNÍ ŠKOLA
Je dobrý, co?
- Díky za ten tip na Vanderbilta. - Co chceš ukrást tady? Dětskou trubku?
Prošli jsme archivy a teď víme, kde ten Rembrandt je.
Vodíte Owena za nos.
Ne. Nic takového.
Byl to jeho nápad. Hledal tátu a našel mě.
Motáš mu hlavu falešnými sliby a on ti to žere.
To je naděje. Co je na tom špatného?
Kromě pochybné morálky?
Je to zločin.
Jde po tobě Interpol.
Proč? Kvůli krádeži obrazu?
Prosím tě.
Owen za námi přišel s opravdovou výpravou.
Dává mu šanci na život. To je špatně?
Je šťastný.
Harold říká, že já jsem šťastná nebyla nikdy.
A má pravdu?
Měla by ses k nám přidat.
- Není to tak snadné. - Ne?
Jo!
- Strejdo. - To bylo super.
To se podívejme. Počkat. Něco tu chybí. Kde máš vousy?
Minule jsi ho ohromil.
- Často se na tebe ptá. - Vážně?
Ještě pořádáš výpravy?
Jo, dokonce jsem na jednu výpravu pozval i tvoji mámu.
Co si o tom myslíš?
Máma dobrodružství nemusí.
Thomasi.
- Radši půjdu. - Jo. Jdi.
Hodný kluk.
Opravdu si myslíš, že nakonec najdeš kouzelnou tůň?
Nevím, ale myslím si, že to chceš zjistit.
Klobouk.
Všichni víme, že Lusitania byla největší výletní loď na světě.
V první světové ji potopila německá ponorka
a zahynulo přes 1 000 osob.
IRSKO
A mezi nimi byl i sám velký Vanderbilt.
Když jsi řekl, žes toho Rembrandta našel, nečekala jsem, že na dně Atlantiku.
To ani my.
Ale naneštěstí pro nás i pro něj
si ho Alfred Vanderbilt v roce 1915 koupil
a vzal na palubu Lusitanie.
Je někde tam dole ve vodotěsném sejfu.
Pasažéři první třídy měli sejfy v trezoru pokladníka.
Nachází se v přední části vraku.
K ní jsme připevnili nádrže, které ji vynesou nad kritickou hloubku
a pak na povrch.
Tlak na dně.
Tlak na mořském dně je 3,14.
Roboti 1 až 12. Nádrže připevněny.
Vztlakové nádrže jsou na místě.
Kapitán očekává bouřku. Máme asi dvě hodiny, než tu bude.
Až vypukne, neudržíme vrak na hladině.
Můžeme to přečkat.
- Jak dlouho? - Asi 20 hodin.
- Co uděláme? - Začneme.
Dobře.
- Nahoru. - Provedu.
Ve 30 metrech vrak stabilizují
a potom ho vyzvednou na hladinu.
Pak už bude jen váš.
Tak jdeme na to.
Ahoj. Co jsi taková natěšená?
To, co děláš, není bezvýznamné.
Nevadí mi k tomu přispět.
Navíc jsem většinu noci zjišťovala, kde ten trezor na Lusitanii je.
Opravdu?
Naše dobrodružka je zpátky.
Lusitania je ve 30 metrech. Protiváhy už jsou v akci.
Za dvě minuty bude venku.
Tak jo. Slyšeli jste. Oblečeme se.
- Slyšelas to? - Co?
První kroky za víc než sto let.
Luku, čekáme na vás. Buďte opatrní.
Tak jo, povedu nás.
Pojď za mnou.
Dveře, prosím.
To mi připomíná náš studentský byt v Paříži.
Podobné. Tady je míň vlhko.
Opatrně. To znělo lehkovážně.
Ty tu nejsi za zábavou.
Víš, kde jsme byli na lodi posledně?
V Ekvádoru?
Na řece Putumayo?
Táta hledal zlatou masku slunečního boha Intiho.
Chudák. Nenašel ji.
Ale jo. Úplně vidím, jak si ji nasadil.
Co to povídáš? To si nemůžeš pamatovat.
Halucinovala jsi potom, cos olízala tu žábu.
Táta měl asi důvod, proč mi řekl věci, co tobě ne.
- Opravdu? - Jo.
- Když ji našel, proč nejsme bohatí? - Nevzal si ji.
Nejde vždycky jen o peníze.
Pokud se nerozvádíš.
- Harold je kretén. - Je to kretén.
Radarový kontakt.
- Něco se blíží. - Co je to?
Rychlost pohybu naznačuje, že jde o vrtulník.
Pobřežní stráž?
Ti už by se ozvali.
Zavoláme Lukovi a Charlotte.
Luku. Slyšíš mě, Luku?
- Určitě jdeme správně? - Jo. Určitě.
Tak jo.
- Můžu se mrknout. - Chceš mě učit číst mapu?
Ne. Jen říkám, že je správná cesta a špatná cesta.
Luku, ozvi se. Objevil se...
Ruší nám signál.
Musíme to vidět. Jdeme nahoru.
Tak jo. Trezor pokladníka je za těmito dveřmi.
TREZOR POKLADNÍKA
Myslíš, že měli dva pokladníky?
Tak jsi to našla.
Co není tvoje, neber.
Nejsme zloději.
Kde začneme?
Co tím, na kterém stojí Vanderbilt?
Dobrá nápověda.
To pobřežní hlídka není.
Tak kdo?
Nevím, ale určitě chtějí to, co my.
No vida.
To je ta sestra, co znám.
Tak jo.
Celej nažhavenej.
Luku, ozvi se.
Trefa do černýho!
Vezmi ten chlast.
Ne! Nejsme vykradači hrobů.
Hele, nádrže praskají. Nezbývá jim moc času.
To je vrtulník?
Nepamatuju si, že bychom nějaký měli.
Ale ne.
Ahoj.
Už zase.
- Ahoj. Už zase. - „Už zase?“
Co se to tu děje?
To se mě dotklo. Nezmínil jsi mě?
Měli jsme napilno.
No, oba víte, proč tu jsem.
Já to nevím. Proč?
Pardon. Jsem tu pro další obraz.
No...
Poznáme, když nemáme převahu.
Zasáhli nás!
Ani hnout!
Luku!
Ten obraz.
Připoutat. Musíme na základnu.
Dej mi ten obraz.
To nemůžu.
Mám na tvoji sestru mířit zbraní?
Dej jí ten obraz, Luku.
- Neublíží ti. - Ale ublížím.
Zamyslím se.
Nad čím přemýšlíš?
Nad tím, že...
Luku!
Nad tím, že se můžeme domluvit.
Dej mi ten obraz.
Ne!
Luku!
Vážně dobrodružství.
V pohodě?
Žiju, jestli se ptáš na to.
Podařilo se?
Máte ho?
Ano, máme.
Hej. A mezi náma v pohodě?
Jasně že ne.
Nezabila by tě.
- Jak to víš? - Ten obraz by tak nezískala. Byl u mě.
To jsi s mým životem pěkně zariskoval.
Neriskoval jsem vůbec.
Bylo to promyšlené.
Je naštvaná, co?
Kdo?
Máš pod čepicí.
Co to dobrodružství?
Je pro mě až moc dobrodružné.
No, jsi dost nudná.
Hele, pozor na pusu.
Co jako? Nudná může být super.
Thomasi.
Táta s tebou chce mluvit.
Dobře.
Pozdravuj strejdu Luka.
- Potřebuju, aby sis vzala Thomase. - Kdy? Na jak dlouho?
Od zítřka. Na dlouho. Podepsal jsem smlouvu na práci v Japonsku.
To zní důležitě. Ale ptala jsem se, na jak dlouho.
Asi na rok.
Na rok?
Budu konzultant pro Carver Enterprises v Tokiu.
U Owena Carvera?
Jak to víš?
To je fuk. Samozřejmě si ho vezmu. Vyzvednu ho zítra.
Dobrá zpráva.
Co chceš? S tebou já nemluvím.
Zlobíš se kvůli té Lusitanii?
Každá cesta, co stojí za to...
Tohle ne.
Co jako?
Nevymlouvej se na hodnotu cesty.
Ta ženská mi k hlavě přiložila zbraň.
Má temperament, co?
Patří k Ochráncům. S ní jsem měl tu potyčku v Thajsku.
Když říkáš „potyčku“, myslíš tím tu podivnou, dysfunkční chemii mezi vámi?
Když říkáš „chemii“, myslíš tím přitažlivost?
Myslíš, že ji přitahuju?
Prosím tě. Nejsi single bezdůvodně.
Vážně? Ty máš tak co říkat.
Soustřeďme se na to dobré.
Dostaneš zpátky syna. Gratuluju. Pojď. Potřebujeme pomoc.
Jak jsme na tom?
Máme všechny části cesty, ale neznáme začátek.
Bez kontextu to nedává smysl.
Může to být kdekoli na Zemi.
Na tom Rembrandtovi bylo CH, takže písmena máme.
Určitě je to přesmyčka. Pomocí ní začátek určíme.
Murph ta písmena srovnal s názvy měst před 500 lety.
Bezvýsledně.
Třeba to není místo. Může to být číslo.
Substituční šifra.
Zkusme navigaci podle nebeských těles.
Třeba nás to dovede k nějakým souhvězdím.
Jo.
Shodu to nenašlo, ani přibližně.
Počkat. Sex et unum je latinsky. Je to napsané na všech obrazech.
- Latina CH nemá, zkusíme H. - Pěkný. Dobře.
Murphe, vyměň CH za H a zkus to znovu.
V pořádku?
Mám dobré a špatné dny. Díky.
Vzešlo z toho jen jedno slovo.
„Hříšná.“
Ty obrazy jsou ze začátku 17. století.
Kdo byl tehdy na anglickém trůně?
Král Jakub.
- Šestka a jednička. - A hříšná?
Hříšná bible.
No prosím.
Já to nechápu.
Šestka a jednička jsou odkaz na krále Jakuba.
Byl to šestý Jakub na skotském trůně a první na anglickém.
Kraloval oběma zemím naráz, proto šestka a jednička.
Bible krále Jakuba se tak nazývá, protože zadal její vyhotovení.
Ale vznikla i její méně známá sestra Hříšná bible.
Aha. Pokračujte.
V roce 1631 vytiskli jedno vydání s chybou.
V desateru byla neobvyklá anomálie.
Chybělo tam „ne“ v přikázání „nesesmilníš“.
Takže tam stálo...
„Sesmilníš.“
Proto se jí říká Hříšná bible.
Co když to ale chyba nebyla?
Možná tak schválně označili určité výtisky Bible,
ve kterých je klíč k pochopení cesty.
Je až bolestně zjevné, že jsme příbuzní.
Musíme jeden výtisk sehnat.
Většina jich byla zničena. Jsou heretické.
Všechny ale ne.
Asi tuším, kde jedna je.
Všichni ruce vzhůru.
Vy dva, na druhou stranu stolu. Rychle.
Charlotte Purdueová. „Křivě obviněná.“
Detektive Abbási.
„Kdybych to věděla, dozvěděl byste se to jako první.“
Ne, vy se představovat nemusíte.
Sleduju vás všechny už rok a půl.
Vím toho o vás víc, než víte vy o sobě navzájem.
Luke a Charlotte Purdueovi,
potomci uznávaného archeologa Harrisona Purduea.
A vidím, že je tu i jeho starý tým s jedním význačným přírůstkem.
Owen Carver.
Vy dva jste dokázali přeměnit otcovo prestižní a legitimní podnikání
v mezinárodní zločineckou organizaci.
Jste zodpovědní za krádež šesti drahocenných mistrovských děl
na čtyřech různých kontinentech a bohužel pro vás
jsme tady teď s lupiči i obrazy pod jednou střechou.
El Greco, Velázquez,
Wildens, Rubens.
Podívejte se, Charlotte. Další Rembrandt.
A někde tu bude i Caravaggio.
Na kolena. Všichni. Hned!
Okamžitě!
I vy, pane policisto.
Nejsem spokojenej, Luku. Urazil jsem dlouhou cestu, abych tě našel.
Hledals mě? Já se snažím najít tebe.
Kaséme, musíš zvedat telefon.
Ukradls obraz mýho šéfa. A slušně mě ztrapnil.
Za to z tebe nadělám sekanou.
Myslíš si, že jsem hloupej, což dělá hlupáka z tebe.
Já hloupej nejsem. Jsem chytrej.
Sledoval jsem ho. Toho pána z Interpolu, šéfíka.
Pálí mu to. Našel tě. Ale ne tak, aby poznal, že ho sleduju.
- Tak jsem tě našel. - Tvůj obraz je tam.
Když ty čtyři pustíš, bude jen tvůj.
Zůstanu ti já a díky mně můžeš zbohatnout.
Jak, když budeš mrtvej?
Mrzí mě, že tě to stálo tolik úsilí,
ale tvoje schopnosti a výdrž se vyplatily.
Jen se rozhlídni.
Je tu pět maleb. Můžeš si je vzít všechny.
Stejně jsou teď moje.
Ale jedna ne.
Caravaggio.
A to je zasr... parádní třešnička k těm pěti ostatním třešničkám.
Pusť ty čtyři, a já ti povím, kde je.
Dobře.
Vy čtyři. Jděte.
- Luku. - Nehádej se.
- Je to dobrý nápad? - Dělej, co říkám.
Kde je?
Je přímo...
tady.
Luke prchá!
Čisto?
SESMILNÍŠ
Luku.
Luku!
Nepij to.
Luku!
Luku, pij.
Proboha.
Víš, že pořád ještě mluvíš ze spaní?
Lidi mi to říkají.
A já prchám před spravedlností.
Naštěstí je teď se mnou na útěku i syn.
Ty jo. To máš druhou?
Třetí. Sotva jsem začala.
Trvalo to, ale tu tvoji dobrodružnost jsme našli.
Našli? Nebo jsem k ní byla donucená?
Dalším dobrodružstvím měla být rodina,
ale bylo to náročnější, než jsem čekala.
Vyzkoušej to.
Tohle ti nezávidím. To s tvým manželstvím mě mrzí.
Já myslela, že se můj muž změní.
Ale přes veškerou moji snahu má všechny vlastnosti prašivýho psa.
Takže si umí lízat...
Kromě věrnosti.
Věrnost.
Manžel, nevěrník. Fuj.
Šampáňo zdarma. Jo.
No prosím. Už jsi zase na koni.
Jsem ve svým živlu.
- Věděls, že do toho auta nastoupím. - Znám tě líp, než se znáš ty sama.
Když jsi jako malá odmítla dobrodružství,
ve skutečnosti jsi ho chtěla.
Kdybys mě jen nechala ti pomoct.
Ne. Nech ty mě, ať ti pomůžu pomoct mi.
- Mělas tři sklenky, nebo lahve? - Co?
Tak jo.
Co si myslíš, že ti ten pramen dá?
Mně nic.
Tátovi. Uznání. Zaslouží si ho.
Co? On na tom netrval, ale já jo.
Po tom, čeho dosáhl, mu ho svět dluží.
Jméno naší rodiny má být známý.
Já úctu nepotřebuju.
Ani táta ne, protože je mrtvej.
To není pěkný.
Takže tu úctu vlastně chceš pro sebe.
Ne. Tak jsem to nemyslel.
Znám tě líp, než se znáš ty sám.
To asi ne, já šampaňský nepiju.
Pardon, necháte nám tady tu lahev? Díky.
Děkujeme.
Už tomu rozumím. Teprve se rozjíždíš.
Když mě nutíš k dobrodružství, tak si ho užiju.
VÍDEŇ RAKOUSKO
RAKOUSKÁ NÁRODNÍ KNIHOVNA
- Nechci od něj odejít. - Bude v pořádku. Je s miliardářem.
Co to znamená?
Třeba ho inspiruje. Hele, Murphe, ty tu zůstaň.
Tak si vezměte tohle. Dejte si je do uší.
- Uslyšíme se. - Jo. Jde sem knihovnice.
- Vy budete pan Purdue. - Ano.
Jsem vedoucí oddělení vzácných knih. Všechny vás tu vítám.
Pan Carver byl velmi štědrý.
Paní Purdueová, vaše práce o Picassově předkubistickém období byla fenomenální.
Děkuju.
Wunderbar.
Prosím, následujte mě.
Hlídej, jestli se neblíží policie nebo zabijáci, mafie.
- Opičí neštovice. - Čtyři jezdci.
Angína.
- Ebola. - Vzteklina.
- Mimina? - Vzteklina.
Toto je nejlepší restaurace ve Vídni.
Skvěle se o vás postarají.
Už vás opustím, ale předtím vám chci říct, že rada byla nadšená
z toho štědrého daru knihovně.
Není zač. Poděkujte jim, že mému týmu vyšli vstříc.
- No, vyřídím jim to. Auf Wiedersehen. - Nashle.
Dáš si něco k pití?
Nebo třeba něco silnějšího?
Ne, zatím ne. Děkuju.
Prý jsi hudební génius.
Tvrdí se to o mně.
- Mám pocit, že na mluvení moc nejsi. - Taky myslím.
Podle mámy jste bohatý. Můžu se vás na něco zeptat?
Klidně se ptej.
Jak moc jste bohatý?
Až ostudně moc.
Je to v řádu miliard?
- Ano. - Máte loď?
Mám.
- Jak dlouhou? - 120 metrů.
- Máte letadlo? - Před chvílí jsi v něm seděl a mám...
- Ohromující. - Ani ne.
Jsou letadla a pak jsou letadla.
Tys letěl tím malým.
A teď já.
Moment.
Řekl jste, ať se ptám.
Jste spokojený?
Jistěže ne.
Byl to chyták? To se ti povedlo.
Fräulein, dvě sklenky šampaňského.
Naše soukromá sbírka je tady vzadu.
Moc lidí tohle nespatří.
Hříšná bible je náš největší klenot.
Zajímá vás něco konkrétního?
Nechám vás hádat.
Nejspíš jako všichni ostatní chcete vidět ten známý překlep
v deseti přikázáních, že ano?
„Sesmilníš.“
Proto je hříšná.
Není to jediný důvod.
V Deuteronomiu 5 je ještě jeden překlep.
„Hle, Hospodin, náš Bůh, nám ukázal svou slávu a velekost.“
To všichni rádi uvidíme.
Prosím.
SESMILNÍŠ
Pamatujte, jste turisti, ne ranaři.
Mám tady novinku.
Luku, tvoje holka je tu s armádou kámošů.
- To je komplikace. - Co chceš udělat?
- Co je komplikace? - Já to vyřeším.
A co?
Ukážete mi, kudy na pány?
Našli jste něco?
Zatím ne. Určitě je tady?
Je tu. Jen umí zapadnout.
Hlídáme východy.
Kde ta násilnická mrcha je?
To bylo snadné.
Dobře. Zvládla jsi to sem.
Hledáš knihu?
Víš, že jsou německy?
Doporučíš mi nějakou?
Nietzscheho.
Tam moc šťastných konců není.
Něco jako když tě nechají v potápějící se lodi.
Víš, za to jsem se ti chtěl omluvit.
Ale Nietzsche řekl, že co tě nezabije...
to tě víc rozčílí.
No, když jsme u toho.
Tak jo.
Pistole, nebo nože, drsňáku?
Já mám šálu.
Tím líp pro mě. Ale dám ti šanci.
To byl vtip.
Hej.
Pardon.
Moje sestra si myslí...
Pardon.
Jak jsem říkal, sestra si myslí, že náš vztah je dysfunkční.
To má asi pravdu.
Přestaň to tak ztěžovat,
jinak tě budu muset zabít.
„Jinak?“ Chtěla jsi mě bodnout do oka. Nožem.
Abych tě zpomalila.
Vážně?
Tak to se omlouvám, očividně jsem to nepochopil.
Kamarádi?
- To, co hledáš, najít nechceš. - Dobře.
Tak jo. Tím jsme získali trochu času.
Může mě někdo odříznout?
Jsou u všech východů.
Musíme postupovat podle plánu B.
Tak co?
Nic.
To je škoda. Deb, plán B.
Plán B.
Cítíte to?
Ne.
Já to cítím.
Bože. Asi kouř.
- Cítím kouř. - Cože?
Kouř? Já ho necítím.
Zavřete oči. Pořádně se nadechněte.
Co to děláte?
- Tady to nejde. Je to nadlouho. - Ale ne. Tohle já neschvaluju.
Měli jsme najít, co potřebujeme, a jít.
Ta milá knihovnice teď leží v bezvědomí... Je mrtvá?
Není.
A teď chceš ukrást další vzácný kulturní artefakt?
Nejsme v zoo, ale v džungli.
Nejsme v džungli. Jsme v knihovně.
To, co děláme, je nepředvídatelné.
Když se změní situace, přizpůsobíš se.
Proto vždycky mám dobrý plán B.
Ne, ty mě neposloucháš.
Je to stejné jako na Lusitanii.
- Neměla po nás jít dysfunkční ženská. - Mělas pravdu.
A teď se nechci zapojit do otrávení ženy
a krádeže náboženské literatury.
Je omámená.
Hele, jsme ve výjimečné situaci, která je nepříjemná. Chápu.
Ale to je součást dobrodružství. Žádná dobrá cesta není bez překážek.
Ale ta cesta nemá končit ve vězení.
Nás nezavřou.
- Jak to? - Dělal jsem to mockrát.
Ve vězení to nekončí.
Občas končí.
- Deb, prosím, věnuj se svojí bombě. - Bombě?
Není to bomba.
Bomby jsou pro děti. Tohle je řízená směrová výbušnina.
Tři, dva...
jedna.
A sakra.
Ptačí sameček opouští hnízdo.
Dobře. Budu čekat u fontány.
Tak jo. Vezmi si věci. Jdeme.
Kde je moje Bible?
Když mámě neřekneš o tom šampaňském, vezmu tě na výlet v tom velkém letadle.
A když zůstaneš poblíž mě, nemusíš se ničeho bát.
Čeho?
Nastupte si.
O té rvačce jí raději taky neříkej.
- Šťastný konec. - Chválabohu.
Co je to za smrad?
Strejda myslel, že bude zábava lézt kanálem.
No, nebylo to prvně.
Co vy, hoši?
Měli jsme skvělý vídeňský řízek, že?
A lahev šampaňského.
Šampaňského?
Šampaňské má jen 12 %.
A pak musel Owen zmlátit dva chlapy.
Bylo to překvapivé a ohromující.
Cože Owen udělal?
Ochránci chtěli mě. On v nebezpečí nebyl.
Napadli vás?
Až tak dramatické to nebylo.
Ne, dramatické to bylo.
Luku.
- Vypadá v pořádku. - To jsem.
Tohle v pořádku není.
Umyla sis ruce?
Pojď se mnou.
- Jsi opilý? - Co to povídáš? Je mi 11.
Skleničku?
Musíme Carvera najít.
Sledujte všechna letadla, auta i lodě, co vlastní.
Tak jak to vypadá?
No, tu Bibli jsme prohlédli dvakrát, v textu nic není.
Ale v pozlacení stránek jsme našli opakující se vzorec o 1 029 místech.
Skládá se jen z číslic jedna až sedm.
Šifra?
Museli použít systém, který se dá pochopit nezávisle na jazyce a kultuře.
Čísla.
Jenže jsme už zkoušeli šifry posuvné, transpoziční,
dokonce i asymetrické.
Nefungovalo nic.
- Nerozluštíte to? - Ale rozluštíme.
Rozluštíme.
Jste si jistí, že jde o čísla?
Kam jdeš?
- Byla to chyba. - Aha. To kvůli těm kanálům? Promiň.
Thomas tu být nemá.
To chápu. Fakt. Vzhledem k situaci se jistě bojíš.
Ale pravdou je, že to je pro něho dobrý.
Tohle je opravdovej život.
Ty komplikace a těžkosti. Jak řekl táta,
odměnou je sama cesta, ne ta trofej na konci.
To je i moje krédo.
Ne, není.
Vzal jsi tátovu práci a zničils ji. Udělals z ní do očí bijící zločin.
Tobě jde jen o tu trofej na konci a slávu, co k ní patří.
Jsi tím posedlej, Luku. O tom táta nemluvil.
- Asi to v tobě chvíli vřelo. - Nechci to řešit.
- Ty podle jeho zásad žiješ denně, co? - Můj život není vzrušující a okázalej.
Ale víš co? Než ses objevil, byl bezpečnej.
- Bezpečnej? - Ano.
A co radost? Ty ani na žádný cestě nejsi.
Že jsi posledních pět dní šťastnější než v posledních pěti letech? Jo.
A táta?
Styděl by se. Ty v muzeu?
Ty nejsi kurátorka, ale exemplář.
Ale no tak.
Spojoval nás jen táta.
Teď je pryč a nic nám nezbylo.
To je trochu... Charlotte.
- Pojď, Thomasi. - Charlotte.
Mami, počkej.
Jak vážné to je?
Vůbec ne.
Můžeme pokračovat?
- Mami! - Merci.
- Promiň. Vím, že jsi měl náročný den. - Ale, mami...
Najdu nám hotel. Koupím ti večeři a pak...
- Mami! - Co?
Nejde o matematiku.
Ten vzorec, co našli. Nejde o matematiku.
To není dobré. Ta šifra je nerozlousknutelná.
Někde se stala chyba. Něco nám uniklo.
Ahoj.
- Ahoj. - Ne. Nechci to slyšet.
Pardon.
Thomasi.
Těch sedm číslic nejsou čísla.
Jsou to hudební noty.
Cože?
Je to ten nejuniverzálnější jazyk.
Aby bylo jasno, experti selhali a přišel na to jedenáctiletý kluk.
Napíšeš ty noty?
Mám lepší nápad.
Murphe.
Znovu, Thomasi.
Jo, mám to.
Ta skladba se jmenuje „Voda na poušti“.
Je stará. Autor neznámý.
A oslavuje sedm divů starověkého světa.
Ukážeš mi mapu?
Teď těch sedm divů starověkého světa označ.
Přidej tu cestu z obrazů.
Všech šest bodů souhlasí. Až na jeden.
Šestka a jednička. Sedmé místo.
Na světě zbývá jen jeden div starověkého světa.
Pyramidy v Gíze.
Thomasi.
Sbalte si tašky.
Jaképak sbalte si tašky?
- Jedeme do Egypta. - Nemůžeme všeho nechat a jet do Egypta.
- Ale můžeme. - Ne.
Řeklas, že jde o cestu, ne o odměnu.
Nikdo nikam nepojede bez nějaké ochranky.
S tím souhlasím.
Buď v klidu, o to už jsem se postaral.
Čeká na nás celý tým. Můžou cestovat s námi.
Slibuju, že on bude v bezpečí.
Co to povídám? Ne. Ani s ochrankou. Prostě ne.
Luku.
Jestli se z Pramene budeš moct napít, uděláš to?
Asi sis mě spletla s tím nemocným pánem, co hledá lék.
Co přesně o Owenu Carverovi víš?
Že bez něj by tohle nebylo možné.
Řekl, že mi pomocí právníků pomůže získat syna,
ale pak mého exmanžela poslal na druhou stranu planety.
A nejsme snad vděční?
Měl se mě zeptat. Thomas teď tátu vůbec neuvidí.
Víš, jak zbohatl, ne?
Přebírá společnosti, jako by vyhlašoval válku Evropě ve 30. letech.
No, to bylo dřív. Teď je teď.
Vidina smrti lidi změní. Asi chce tu hrabivost a hamižnost odčinit.
Chce zanechat pozitivní odkaz.
Chce se jen napít a uzdravit.
Snad to neplánuje prodávat v lahvích.
Jdi se prospat.
VATIKÁN
Zklamala jsem.
Ne. Dokud neuspějí, nezklamala jste.
Mají tu Bibli.
To není dobré.
Vědí, co skrývá?
On na to přijde.
Za 400 let od jejího tisku na to nikdo nepřišel.
On je jiný.
Uspěje.
Musím vám připomenout, že to se stát nesmí.
A taky, že jste zdědila úkol chránit lidstvo před sebou samým.
Pramen byl ukryt z určitého důvodu.
A z určitého důvodu už tisíce let zajišťujeme, že to tak zůstane.
Je příliš mocný, nebezpečný a lákavý na to,
aby byl lidstvu přenechán.
Vědí vůbec, co hledají?
Mám to říct doslova?
Věčný život. Mládí. Krásu. Bohatství. Zdraví. Moc.
Mám pokračovat?
Jinými slovy, považují ho za vykoupení.
Je toho ale víc.
Zatím jste se držela hodně zpátky.
Což je chvályhodné.
Ale bohužel neúčinné.
Ruka milosrdenství nezabrala.
Nastal čas na ruku spravedlnosti.
Víte, na co to je?
KÁHIRA EGYPT
Pyramidy v Gíze byly postaveny asi 2 600 let před Kristem
a faraoni byli posedlí tajnými síněmi.
Vestavěli je do pyramid,
aby v nich ukryli svitky a vědomosti své doby.
Když byly tajné, jak víš, že tam byly?
Koukněme se na chytrolína.
Před několika lety vědci použili takzvanou mionovou tomografii
a vytvořili trojrozměrný sken pyramid.
Podívej.
Kde jsi to vzal?
Za to vděčíme tady pracháčovi. A podívej se, co skeny odhalily.
Tajné síně.
Spousty síní. Některé z nich nikdo neprobádal. Dodnes.
V pořádku?
Až tam dorazíme a něco opravdu najdeme, buď opatrný.
Charlotte, ty se o mě bojíš?
Pamatuješ na zlatou masku boha Intiho?
Víš, proč si ji táta nevzal?
I když ji hledal většinu života?
Jistě tu záhadu teď objasníš.
- Zeptala jsem se na to. - A on řekl: „Cesta a odměna.“
Řekl: „Některé věci se nedají vysvětlit, dají se jen zažít.“
Tak buď prosím opatrný.
Profesor Bišára?
Pane Carvere.
- Jsem rád, že můžeme pomoct. - Jo.
O historii pyramid toho nikdo neví víc než profesor Bišára.
Deb, Murphe, zůstaňte tady. Pohlídejte je.
Jistě.
Westerguarde, zabezpečte perimetr. Pohyb.
Na co potřebují tolik tašek?
Co v nich asi je?
Pyramidy byly uzavřené po 3 000 let až do roku 820 n. l.
Pozor na hlavu.
Tehdy Abdulláh al-Mamún zařídil jejich otevření. Chtěl hledat poklady.
V té době byl objeven tento původní vchod.
Později jsme našli galerii a za ní Královu síň.
Tudy.
A když se chceme dostat pod tu síň, dolů...
Příteli, pod ní nic není.
Podle našich skenů tam něco je.
Praegere.
- Pojďte. - Ano.
Hoši, jdeme na to.
Co to děláte?
Ne. To nesmíte.
Pardon, profesore.
Čas hraje proti nám.
Kdybych měl rok a půl, abych prošel všechno nutné papírování,
tak bych to udělal, ale já umírám.
Takže to nejde.
- Jistě to chápete. - Ne.
Pane Carvere, toto je naprosto nepřijatelné.
Tak snad přijmete moji omluvu.
Můžete ho odvést?
- Millere. - Tudy.
- To nesmíte. - Vyveďte ho.
- Ne! Pane Carvere, je to tu posvátné. - Jděte!
- Pane Carvere! - Owene, má pravdu.
Dostaneme se dovnitř. Bude tam nějaký mechanismus.
Stačí mi na to hodina.
- To nejde. - Počkat.
Před chvílí jsi říkal rok a půl, a teď mi nedáš hodinu?
Hodina se změní ve tři
a pak jich bude kdoví kolik.
Možná týdny.
Všichni ustupte. Ať nedojde ke zranění.
To je dobrý.
Thomasi, pojď.
Co si o tom myslíš?
Bišára má pravdu. Samozřejmě.
Ale Owen taky.
Charlotte, je tady.
Cítím ho.
- Sejde na tom, jak se tam dostaneme? - Ano, sejde.
Na tom, jak se tam dostaneme, záleží.
Hele, urazili jsme dlouhou cestu. My všichni.
Až uvidíte odměnu na druhé straně té zdi, tenhle rozhovor pozbude významu.
- Pojďte. - Mami, pojď.
To se mi vůbec nezamlouvá.
To se mi nezamlouvá.
Ať tu zůstanou.
Zůstaňte tu.
Je tu chodba.
Hele, kdo dorazil.
Dobré odpoledne.
Pyramida je bohužel zavřena.
To je škoda. Doufal jsem, že se dostanu dovnitř.
Dnes bohužel ne. Soukromá akce.
No, přicházím v míru.
Ale vážně potřebuju dovnitř.
Jestli v tom je problém, mám prostředky, které mi pročistí cestu.
Prostředky mám i já.
Ty cestu zatarasí.
Chápu.
Soukromá akce.
Užijte si čaj.
Komu straníme my?
To se teprve uvidí.
Cítím, že se blíží bouřka.
Podle skenu máme jít přímo dolů, ve středu téhle místnosti.
Bude pod tímhle.
Tak to musí pryč.
- Přineste světla. - Provedu.
Co to je?
Základní kámen.
Má být na tom podstavci.
Musíme vymyslet, jak ho tam dostaneme.
Přesuneme ho.
Pánové, vytáhněte ty největší zbraně. Budou potřeba.
Mezinárodní policie.
Pozor!
Pohyb!
Ani se nehne.
Je připevněný.
Egypťané byli skvělí inženýři. Existuje způsob, jak s ním pohnout.
Jen nad tím musíme chvíli popřemýšlet.
Vy přemýšlejte, my začneme.
- Praegere, nářadí. - Ano.
Millere, odnes mu to. To nářadí.
Přines palici.
Luku.
Změnila se tu atmosféra.
Proč mají v taškách zbraně?
Je to ochranka, Charlotte.
Nemám dobrý pocit. Neposlouchá nás.
- Dostat se sem ho stálo majlant, víš? - Praegere.
Samozřejmě že je nadšený. Myslí si, že tam dole ho čeká spása.
Hej, nemůžete se tam jen tak probourat.
Tohle nepůjde, pane.
Je to čedič. Budeme tu týden.
Máte výbušniny?
Cože? Tady dole výbušniny použít nemůžeme.
Jsou profesionálové. Umí to. Je to bezpečné.
Je to staré 5 000 let.
Bezpečné to není.
Může se to na nás zřítit.
Já s ní souhlasím.
- Tak odejděte. - Ty jdi.
- Nechte nás. - Blázníš.
Ty myslíš, že velíš celé té...
Myslíš si, že ti peníze dovolují to tu zničit?
Jdeš?
Jestli jdeš ty, tak já taky.
Ať nás nikdo nesleduje.
Zůstaň. Ať nás nesledujou.
- Provedu. - Tak, hoši, slyšeli jste. Ke dveřím.
Rozjelo se to.
Čas pomoct těm, co prohrávají.
Jdeš se mnou?
Kryj mě!
Jdi ke kulometu.
Jste na špatný straně.
Dám vám za vyučenou.
Čisto.
Zdravotníka!
Viděl jsem vás.
Jste se mnou?
Doufám, že ano.
Praegere, asi bys měl jít první.
Ty nápisy jsou paradoxy.
Co tím myslíš?
„Požehnání, která jsou kletbou.“
„Andělé, kteří jsou démony.“
„Spása smíšená se zatracením.“
„Požehnaný je ten, kdo pije bez žízně.
Žíznivý zradí sám sebe.“
Slepá ulička.
Vypadá to jako strom života.
První zobrazení pocházejí od Babylóňanů.
Tenhle panel reprezentuje první mapy.
Čtyři kouty světa obklopující strom života.
Bohyně Naunet.
A tohle je jantar. Vznikl z pryskyřice stromové kůry.
Ochraňuje strom života.
Starověké civilizace jej nazývaly hořícím kamenem.
Strom života nemůže růst bez slunce.
To je ono?
Myslím, že jo.
Je to pěkná výška. Nějaké nápady?
- Padák? - Díky, Luku.
Thomasi, drž se blízko mě.
Dobrý, JP?
Ne. Ani ne, Millere.
Díky.
Hele, co jsem našla.
Nic moc.
Možná to nevypadá nic moc,
ale pokud tomu...
věříme, tak má moc, kterou ani nedokážeme pochopit.
A v proporci k tomu požehnání je kletba.
Nejste-li na požehnání připraveni, čeká vás kletba.
Chce to opatrnost.
Pustíš se do toho, Luku?
Jsme tu kvůli tobě, ne?
Aby ses uzdravil.
O to se teď nestarej. Jen jdi.
To mě žádáš, nebo mi to přikazuješ?
Máš příležitost.
To si přece přeješ, ne?
Co se děje, Owene?
Přestala by ses do toho aspoň projednou plést?
- Nejsi nemocný, co? - Z tebe se mi špatně dělá.
Ale neumíráš.
Umíráme všichni. Je jen otázkou, kdy se to stane.
Má to být jen pro tebe, co?
Potřebuješ krysu na otestování.
Nebuďme naivní. Víme, proč jsme tu.
Tohle je nejvzácnější komodita na světě, Charlotte.
Tak půjdeš tam?
Tak jo.
Já ti s tím pomůžu.
Luku! Ne!
Víte, já tuhle hru vyhraju.
Jdi.
Jdi!
Uzdravuje se.
Jestlipak uzdraví tohle.
Ne!
Proč ses nenapil?
Je tvůj.
Musím to ukončit.
Počkejte tady.
Ruka milosrdenství nezabrala.
Nastal čas na ruku spravedlnosti.
Víte, na co to je?
Když se napije nepravá osoba, tímto klíčem to ukončíte.
Pramen zláká i ty nejsilnější duše,
ale to okouzlení provází i krutý podvod.
Napijte se té čisté energie,
a Pramen vezme život těm, které milujete nejvíce.
Pokud si nejvíc ceníte sami sebe,
nedojde k žádnému propojení ani výměně,
jen k přímému napojení na nekonečnou moc.
Je to nemilosrdné.
Jednoho dne bude lidstvo připraveno přijmout, co Pramen nabízí.
Ale do té doby ho musíme ochraňovat.
Thomasi, dej mi ruku.
Thomasi, honem.
Jděte.
Honem. Utíkejte.
Honem, Thomasi, utíkej.
Jděte.
- Thomasi! - Jděte!
Jděte.
Za mnou, Thomasi.
Luku!
Za mnou, tudy!
Jsi celý?
Paráda.
A vy?
Jo.
Splnilo to očekávání?
Ne.
Bylo to...
nepopsatelné.
Když na to člověk není připravený, napít se nesmí.
Půjdeme?
Víš...
Není moc takových, kteří se dokážou držet zpátky.
Takže jsem udělal...
ohromnou věc?
V pořádku, Abbási?
Všechno bez problémů?
Prostě další normální den.
Ty obrazy jste našel.
A teď i Owena Carvera, zločince, co za vším stál.
Některým osobám se to hodí.
Aspoň máte méně práce, že?
Bude ta honička pokračovat?
Musím tě dál honit?
To záleží na tobě.
Některé věci musí zůstat skryté.
- Máš seznam? - Co ty?
Pár nápadů mám.
Když nebudeš přidělávat práci mně...
Sbohem, Luku.
Hele, díky, žes mě nezabila.
Zatím ne.
Ale jestli tě budu muset honit, zabiju tě.
Debs, přežiješ to?
Příště jdu s tebou dovnitř.
To zní fér. Ty ne, Murphe.
Jasně. Našels, cos hledal?
Ne. To jsem rozhodně nehledal.
- Promiň, žes přišla o práci. - Tys nedostal odměnu.
No, táta měl asi pravdu.
Ne všechno má být nalezeno.
Pořád je co hledat.
Hele, znám ve městě pár lidí, sběratelů.
Dobře platí. Třeba ti pomůžu najít práci.
Nebo najdeme něco ztraceného.
Napadá tě něco?
Já jeden nápad mám.
Překlad titulků: Veronika Ageiwa