Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫- סנטו אנדרה, סאו פאולו -‬
‫שניים בפברואר,‬
‫היום שבו התחלנו לצאת.‬
‫- שניים בפברואר, 2008 -‬
‫אני והחבר שלי קרובים מאוד.‬
‫ומאושרים.‬
‫אני אוהבת אותו‬
‫בלי תנאים.‬
‫אלואה ולינדמברג,‬
‫אהבת נצח.‬
‫- כעבור שמונה חודשים -‬
‫הרגשה של נקמה.‬
‫הרבה אנשים ישלמו על זה.‬
‫הרבה אנשים יסבלו ויבכו.‬
‫- משטרה -‬
‫- 13 באוקטובר, 2008‬ ‫21:00 בערב -‬
‫המשטרה התקשרה אליי מהטלפון של בעלי.‬
‫נבהלתי.‬
‫שאלתי: "מה קרה?‬ ‫הוא היה מעורב בתאונה?‬
‫"מישהו פגע בו? הוא בסדר? הוא יכול לדבר?"‬
‫השוטר אמר: "לא, הוא בסדר.‬
‫"אבל הבת שלך נעולה בדירה.‬
‫"היא כלואה. החבר שלה כלא אותה שם."‬
‫- אלואה: חטיפה בשידור חי -‬
‫- החברה לדיור ופיתוח עירוני‬ ‫13 באוקטובר 2008, 14:00 -‬
‫ביום החטיפה,‬
‫כשהגעתי הביתה,‬
‫דפקתי על הדלת שוב ושוב,‬
‫קראתי בקול, ירדתי למטה,‬ ‫צעקתי, אבל אף אחד לא ענה.‬
‫חשבתי לעצמי: "אחותי בטח ישנה."‬
‫לעזאזל, אין מצב.‬
‫כשהגעתי הביתה, ראיתי את דוגלאס מרחוק,‬
‫יושב בכניסה לבניין.‬
‫הוא אמר: "אלואה נעלמה."‬ ‫אמרתי: "מה נעלמה?"‬
‫ואז הוא צעק מבפנים:‬ ‫"תתרחקו מהדלת, או שאני יורה בכם!"‬
‫זיהינו את הקול…‬
‫"לינדמברג, זה אתה?"‬
‫"אני בפנים, ואצא מפה רק מת.‬
‫"אני הולך לרצוח את אלואה.‬
‫"ארצח את הילדים שכאן ואת ניארה."‬
‫היו שם אחותי, ניארה, ויקטור ויגאו.‬
‫כששמעתי שהם בפנים,‬
‫לא האמנתי.‬
‫לא האמנתי שזה קורה.‬
‫- חמש שעות לחטיפה -‬
‫הוא אמר: "אל תתקשר למשטרה."‬ ‫אמרתי: "לא, לא אתקשר."‬
‫אבא של ויקטור דאג לו, כי הוא נעדר יום שלם,‬
‫ופנה לניידת משטרה לעזרה.‬
‫כשהוא לקח אותי לשכונה,‬ ‫ידעתי שזה אזור בעייתי מאוד.‬
‫למעשה, פחות מ-200 או 300 מטרים משם,‬
‫היו מספר תחנות סמים.‬
‫הסמל אטוס עלה למעלה, ואמר:‬
‫"אל תתקרב לדלת, או שהוא יירה."‬
‫לינדמברג ראה את הניידת מגיעה,‬
‫ונלחץ מאוד.‬
‫"אמרתי לכם לא לקרוא למשטרה!‬ ‫אני ארצח את כולם!"‬
‫הרמתי את הטלפון‬ ‫כדי להתחיל במשא ומתן, והוא התחיל לקלל.‬
‫חברה שלי, הכלבה הזאת…‬ ‫-אני לא חברה שלך.‬
‫תסתמי ת'פה.‬
‫אמרתי: "אל תעשה את זה. תירגע."‬ ‫ניסיתי להרגיע אותו.‬
‫"בוא נעצור כאן.‬ ‫לא עשית שום דבר."‬
‫"תן להם ללכת, והכול יהיה בסדר."‬
‫הוא היה מאוד תנודתי.‬
‫היו פעמים שהוא היה רגוע ודיבר איתי‬ ‫כאילו שאנחנו חברים הכי טובים,‬
‫והיו פעמים שהוא היה עצבני.‬
‫ואז השוטרים החליטו להזעיק‬ ‫את יחידת ההשתלטות. זו המומחיות שלה.‬
‫כשלתושבים יש בעיה, הם מזעיקים את המשטרה.‬
‫כשלמשטרה יש בעיה,‬ ‫היא מזעיקה את יחידת ההשתלטות.‬
‫במרבית המקרים,‬ ‫ליחידת השתלטות יש תוצאות טובות.‬
‫צוות המו"מ הגיע, יצר קשר עם אטוס,‬
‫והעריך את המצב.‬
‫הצוות הטקטי חיפש איפה להתמקם,‬
‫מפני שהיינו עשויים להיכנס בכל רגע.‬
‫תפקיד הצלף‬ ‫לחסל את החוטף או לגרום לו לפציעה קשה.‬
‫תפקיד מנהל המו"מ‬
‫הוא להבהיר לחוטף‬
‫שהפתרון שמוצע לו‬ ‫הוא האפשרות הטובה ביותר.‬
‫עדיף לו לשבת בכלא.‬ ‫האפשרות השנייה גרועה יותר.‬
‫ובמקרה של אלואה הייתה הטיה מסוכנת במיוחד:‬
‫מצבו הנפשי המעורער של החוטף.‬
‫זה מאפיין שהופך הכול לנפיץ מאוד.‬
‫יחידת ההשתלטות הגיעה בוואן, מוכנה לפעולה.‬
‫אני נכנסתי לוואן והמשכתי במו"מ משם.‬
‫מה אתה רוצה?‬ ‫תגיד לי, כדי שאוכל לעזור לך.‬
‫מה אני רוצה?‬ ‫-כן.‬
‫אני רוצה לרצוח את אלואה,‬ ‫להתאבד, ולשחרר את ברבי.‬
‫במהלך המשא ומתן,‬
‫הוא אמר: "אני רוצה לדבר‬ ‫עם אימא של אלואה, חמותי."‬
‫טוב, נתקשר אליה.‬
‫הוא הבטיח שברגע שידבר איתה,‬
‫הוא ישחרר את אלואה.‬
‫הביאו אותה למקום. חצינו את הרחוב.‬
‫היה לי מגן בליסטי, העמדתי אותה…‬
‫אני והיא עמדנו מאחורי המגן.‬
‫העבירו לי את הטלפון, והוא אמר:‬
‫"אמרתי לך שאעשה משהו מטורף,‬ ‫אבל לא האמנת לי."‬
‫אמרתי: "האמנתי לך, ליזו.‬ ‫אבל חשבתי שאתה מתכנן לפגוע בעצמך."‬
‫- אנה כריסטינה פימנטל‬ ‫אימא של אלואה -‬
‫"אל תעשה את זה. למען השם."‬
‫"תן לבנות ללכת, רד למטה.‬
‫"אני אבוא איתך לאן שתלך.‬ ‫לא אעזוב אותך לרגע."‬
‫הוא השתנה.‬
‫היה נראה שהוא… הוא אמר: "לא.‬
‫"אם היא לא תהיה שלי,‬ ‫היא לא תהיה של אף אחד.‬
‫"היא לא תצא מפה בחיים."‬
‫- תשע שעות לחטיפה -‬
‫לקחתי את הטלפון ואמרתי: "טוב,‬ ‫שחרר את הבחורה." "לא, אני לא משחרר אותה."‬
‫"אבל אמרת שתשחרר אותה."‬ ‫"התחרטתי."‬
‫- יחידת השתלטות -‬
‫הייתי הכתב הראשון‬
‫שהגיע לזירת ההתרחשות, ונתקלתי בקהל גדול.‬
‫- מרסלו ביטנקורט‬ ‫כתב חוקר -‬
‫כל הדיירים של מתחם המגורים הזה‬
‫היו בחוץ.‬
‫והבנתי‬
‫שיש כאן מצב חריג.‬
‫אז ניתחתי את סיפור החטיפה שהתרחש,‬
‫אבל גם את הדמויות המעורבות.‬
‫מי היא אלואה?‬
‫איזה מין אדם הוא לינדמברג?‬
‫התייחסתי אליהם כאל חלק מהעלילה.‬
‫פעם אחת לקחתי אותם לשחק בסאו קייטנו,‬
‫והיה שם ריב. הוא הפריד בין הצדדים.‬
‫הוא תמיד הגיע עם אלואה,‬
‫היה רגוע, שקט, מעולם לא הייתה איתו בעיה.‬
‫הוא התרועע עם טיפוסים מפוקפקים?‬ ‫-לא.‬
‫ככה זה באהבה. רק מי שחווה אותה יכול להעיד.‬
‫הם היו ביחד שלוש שנים, לא חודש.‬
‫אירועים משמעותיים:‬
‫היום שבו לינדמברג ביקש שאהיה חברה שלו.‬
‫- קטעים אמיתיים מיומנה של אלואה -‬
‫היום שבו ליזו אמר שאני האישה של חייו,‬
‫ושהוא רוצה להינשא לי.‬
‫מעולם לא חשבתי‬ ‫שאוהב מישהו כפי שאני אוהבת אותו.‬
‫היא הייתה מספרת לי הכול,‬
‫אבל היא לא סיפרה שיש ביניהם משהו,‬
‫כי היא ידעה שלעולם לא אאשר את זה.‬
‫ואז הוא בא לדבר איתנו, והסברנו לו.‬
‫אמרתי לו שהיא רק בת 12,‬
‫שזו אהבת נעורים.‬
‫הוא הסכים איתי.‬ ‫ואז אמרתי: "בלי דייטים,‬
‫"בלי בילויים.‬
‫"תתראו רק כאן, בבית."‬
‫הוא התחיל להתחבב עליי,‬
‫בזכות הכנות שלו איתי. התחלתי לחבב אותו.‬
‫הוא היה כמו בן בשבילי.‬
‫עשיתי בשבילו כל מה שיכולתי.‬
‫לא היה לו עבר פלילי.‬
‫הוא היה צעיר, הוא עבד.‬
‫הוא לא היה שודד או רוצח סדרתי.‬
‫ממש לא. לא הייתה לנו שום סיבה לחסל אותו.‬
‫והוא לא רצה לאבד את הקשר, את האדם הזה.‬
‫אנשים עושים דברים‬ ‫שלא יעלו על הדעת בשם האהבה.‬
‫פושע שמונע מתשוקה שוקל פעמים רבות‬ ‫לפעול בדרך של "הכול או כלום".‬
‫נצמדתי לאסטרטגיה שלי.‬
‫אסור שיעבור הרבה זמן בלי שאדבר איתו,‬
‫כי זה מאפשר לו לחשוב ולפעול.‬
‫לא, אני חייב להמשיך להתקשר.‬
‫וגם כדי שלא יוכל לנוח.‬
‫בסופו של דבר הוא אמר:‬ ‫"טוב. שכנעת אותי. אני אשחרר מישהו."‬
‫אנחנו רואים‬
‫פעילות משטרתית רבה סביב הבניין‬
‫שבו מתבצר לינדמברג.‬
‫יש המולה רבה ומתח באוויר.‬
‫- ויקטור לופז דה קמפוס‬ ‫בן ערובה -‬
‫עשינו שיעורים בגאוגרפיה.‬
‫האמת שתכננו ללכת אליי הביתה‬ ‫כדי לעשות את השיעורים.‬
‫אבל היא אמרה:‬
‫"אין אצלי אף אחד. בואו נלך לשם.‬ ‫נוכל להדפיס הכול ולאכול צהריים."‬
‫זה היה בצהריים.‬
‫עשר או 20 דקות אחרי שהגענו לשם,‬
‫לינדמברג הגיע.‬
‫אני לא חושב שהוא ציפה שנהיה שם.‬
‫ניארה ויאגו היו זוג.‬
‫אז הוא חשב: "רגע."‬
‫הוא חשב‬
‫שאולי יש משהו ביני לבין אלואה.‬
‫חשבתי שהוא יהרוג אותי.‬
‫ואז הוא אמר שהמצב עומד להיות‬ ‫עוד יותר גרוע. האימה עמדה להתחיל.‬
‫ואז הוא אמר:‬
‫"יש לי מספיק כדורים לחודש."‬
‫הוא כל הזמן אמר לה שזו אשמתה.‬
‫"החיים שלי נגמרו בגללך."‬
‫"נהיית פרוצה‬ ‫בגלל המחשב והאינטרנט המחורבנים."‬
‫בכל פעם שהוא רצה לראות מה קורה בחוץ,‬
‫הוא תפס את ניארה‬ ‫וכיוון את האקדח לפרצוף שלה.‬
‫הוא הזהיר אותנו:‬ ‫"אם תנסו לעשות שטויות, אני ארצח אותה."‬
‫לניארה הייתה אישיות חדקה מאוד.‬
‫אז מבחינת לינדמברג, ניארה הייתה אשמה.‬
‫הוא האשים אותה‬
‫בכך שאלואה‬ ‫לא חזרה איתו לקשר ולא התמסרה אליו.‬
‫- אלואה התקרבה לניארה לאחר סיום הקשר -‬
‫אלואה אמרה: "לא, אנחנו נחזור לקשר."‬
‫"שחרר אותנו.‬ ‫בוא נסיים עם זה. נחזור להיות ביחד."‬
‫אבל הוא אמר: "את סתם אומרת את זה עכשיו.‬
‫"כשכל הסיפור ייגמר, לא תרצי לחזור לקשר.‬
‫"את תחזרי לידידים שלך."‬
‫בשלב מסוים איבדתי את ההכרה.‬
‫כשהתעוררתי, אלואה ניערה אותי.‬
‫"תתעורר, ויצ'ינו."‬
‫היא אמרה: "שחרר אותו. הוא לא מרגיש טוב."‬
‫אחרי כמה דקות, הוא אמר:‬
‫"היי, לך לסלון.‬
‫"לך עכשיו."‬
‫ויקטור יצא והתחיל לרדת במדרגות.‬ ‫הלכתי לשם כדי לפגוש אותו.‬
‫הרמתי את הטלפון והתקשרתי אליו.‬ ‫"ירית עכשיו?"‬
‫הוא אמר: "כן."‬ ‫"אבל למה?"‬
‫"כדי להוכיח שאני לא בנאדם טוב.‬ ‫קיבלתם את הרושם הלא נכון."‬
‫- 10:30 שעות לחטיפה -‬
‫נתתי לו‬
‫כ-20 דקות להירגע,‬
‫התקשרתי שוב,‬ ‫והמשכתי באסטרטגיה לשחרור בני הערובה.‬
‫ואז, אחרי כשעה וחצי, שעתיים, הוא אמר:‬
‫"טוב, אני אשחרר עוד מישהו."‬
‫לינדמברג שחרר שני נערים.‬
‫ניארה, חברה של חברתו לשעבר,‬ ‫לא רצתה ללכת כשהיא שמעה‬
‫שהוא מתכנן לרצוח את אלואה ולשים קץ לחייו.‬
‫ויקטור אמר: "אתה רואה מה החבר שלך עושה?"‬
‫זה גמר אותי.‬
‫- דוגלאס‬ ‫לינדמברג -‬
‫כי הוא באמת היה כמו אח בשבילי.‬
‫היינו קרובים מאוד.‬ ‫תמיד היינו משחקים כדורגל ביחד.‬
‫כשהוא הבין שהוא רכש את אמוני,‬ ‫הוא התחיל לשאול עליה.‬
‫- דוגלאס פימנטל‬ ‫האח הצעיר של אלואה -‬
‫"מה שלום אחותך?"‬
‫"היא יוצאת עם מישהו?‬ ‫אתה יכול להכיר בינינו."‬
‫ואז התחיל הקשר ביניהם.‬
‫- רוניקסון פימנטל‬ ‫האח הגדול של אלואה -‬
‫מעולם לא חשבתי שהקשר הזה הוא רעיון טוב.‬
‫אנשים גרים שם בקהילה,‬ ‫אז כולם הכירו את כולם.‬
‫היו שם חבר'ה שמתו מסמים, שנעצרו, כל מיני…‬
‫וכולם שיחקו ביחד כדורגל ופינג פונג.‬
‫ואני אף פעם לא התרועעתי עם הילדים האלה.‬
‫אף פעם לא הייתי חבר שלהם.‬
‫היו כמה פעמים שראיתי‬ ‫את לינדמברג איתם, וזה הפריע לי.‬
‫"הוא יוצא עם אחותי. לעזאזל."‬
‫כשהוא שחרר רק את שני הנערים, דאגתי.‬
‫היה לו קשה לשמור על כולם‬
‫בזמן שהוא מסכן את חייו.‬
‫מה אם שני הנערים‬ ‫יעשו יד אחת נגדו וינסו לעשות משהו?‬
‫עכשיו היו לו רק שתי בנות. זה הדאיג אותי.‬
‫התקשרתי אליו והמשכתי לדבר.‬
‫אמרתי: "בחייך, ליזו,‬ ‫אני יכול לעלות? לא אתקרב לדלת."‬
‫"אני רק רוצה לראות אותך כדי שנוכל לדבר."‬
‫"אה, אתה רוצה לראות אותי?‬
‫"תראה, אני כאן ליד החלון."‬
‫שאלתי: "אתה מכוון אליי את האקדח?"‬
‫"לא. אתה פוחד מאקדחים?‬ ‫אתה לא אמור להיות שוטר?"‬
‫אמרתי: "אתה מכוון את האקדח אליי."‬ ‫"לא, לא אכוון אותו אליך."‬
‫הקליע פגע במעקה, הוא כמעט פגע לי בפרצוף.‬
‫שאלתי: "אתה יורה עליי?"‬ ‫הוא אמר: "יש לך אפוד מגן, לא?"‬
‫שאלתי: "ומה אם הקליע היה פוגע לי בפנים?"‬ ‫הוא אמר: "אז היית מת", וניתק.‬
‫הפרשה הזו לא תסתיים כל כך מהר.‬
‫- 18 שעות לחטיפה -‬
‫אנחנו בשידור חי מהבניין בסנטו אנדרה,‬
‫שבו לינדמברג, צעיר בן 22,‬
‫מחזיק שתי נערות כבנות ערובה.‬
‫למחרת, עם שחר, התחילו להגיע כתבי תקשורת.‬
‫אנשים התחילו להתאסף.‬
‫כשהגעתי לשם, הבלגן כבר התחיל.‬
‫האזור היה תחום, העיתונאים הורחקו,‬
‫היו שוטרים בכל מקום, עולים ויורדים.‬
‫האסטרטגיה שלנו הייתה לכוון מצלמה אל הדירה,‬
‫כדי שלא נפספס שום דבר ממה שקורה בפנים.‬
‫ידענו שנראה משם את החוטף ואת החטופות.‬
‫בתוך הדירה,‬
‫הם לא ידעו‬ ‫מה סדר הגודל של ההתרחשויות בחוץ.‬
‫הם הבינו את סדר הגודל‬ ‫רק כשהתחילו לשדר את זה בטלוויזיה.‬
‫אנחנו טסים מעל לזירת האירוע בסנטו אנדרה,‬
‫המקום שבו צעיר בן 22‬ ‫מחזיק שתי נערות כבנות ערובה.‬
‫נמצא איתי כאן דומינגוס פריירה,‬
‫חבר של לינדמברג שעבד איתו במשך שנה.‬
‫דומינגוס סיפר לי‬ ‫שלינדמברג הוא אדם רגוע ושלו.‬
‫איך הוא היה בעבודה?‬
‫הא היה בחור כן.‬ ‫אף פעם לא פספס יום עבודה.‬
‫עם הזמן, לינדמברג נוכח לדעת‬ ‫שהוא הדמות הראשית‬
‫בקרקס שנוצר בעקבות הפשע שביצע.‬
‫היה לו קהל - כתבי התקשורת.‬
‫והיה לו את "האישה של חייו"‬
‫שהשתתפה גם היא כדמות הראשית במחזה‬
‫שהתחולל שם.‬
‫עוד ירייה נורתה.‬
‫זו הירייה הרביעית של לינדמברג.‬
‫מספר שוטרים מתקרבים כדי לראות מה קרה.‬
‫הירייה נורתה על ידי לינדמברג‬
‫מפני שהוא לא אהב את ההערה‬
‫של אחד הכתבים, והכתב אישר זאת.‬
‫באותו רגע ידענו‬
‫שלינדמברג, שהיה קודם אלמוני,‬ ‫כבר אינו אלמוני.‬
‫עכשיו הוא פושע‬
‫שמראה לכולם שיש לו כוח.‬
‫למרבה הצער,‬
‫אנשים מתעניינים בחדשות רעות.‬
‫היו המוני אנשים,‬ ‫סרט סימון ארוך של המשטרה,‬
‫והמון ניידות משטרה.‬
‫מעולם לא ראיתי כל כך הרבה שוטרים.‬ ‫לא האמנתי שהוא מצליח לעשות את זה.‬
‫כולם במתח.‬
‫אנשים לא יכולים לעבוד או להוציא‬ ‫את האוטו מהמוסך. לא יכולים לעשות כלום.‬
‫כל השכונה קפאה במקום. היא נעצרה.‬
‫למען השם, ליזו.‬
‫שחרר את אלואה.‬
‫למען השם, ליזו.‬
‫- 27 שעות לחטיפה -‬
‫עברו יותר מ-24 שעות.‬
‫האירוע לא הסתיים.‬
‫המצב התחיל לצאת משליטה.‬
‫החליטו להחליף אותי.‬
‫קודם כול, מפני שלא הצלחתי להתקדם עוד,‬
‫ושנית, מפני שהייתי עייף. הייתי צריך לנוח.‬
‫וקפטן ז'יובאניני,‬
‫שהיה באותה עת מפקד יחידת ההשתלטות,‬ ‫לקח לידיו את המשא ומתן.‬
‫הוא רואה משם הכול, יש לו עמדת תצפית טובה.‬
‫יש לו אקדח ושפע תחמושת.‬
‫יש שתי נשים שנמצאות בסכנה.‬
‫אז המצב מסובך מאוד.‬
‫תשמע, ליזו, אל תסבך לעצמך את העניינים.‬
‫אחי, אני לא פוחד מזה.‬
‫באתי לכאן בידיעה שאל אצא מפה בחיים.‬
‫מי קבע את זה? אתה תצא משם בחיים.‬
‫אתה דואג רק לבנות.‬
‫לא, אני רוצה שכולכם תצאו משם בחיים.‬ ‫-לא אכפת לך ממני.‬
‫לפני שבאתי לכאן, ידעתי כבר שאני הולך למות.‬
‫אם לא היה אכפת לי ממך, כבר לא הייתי פה.‬
‫אני עשיתי את זה לעצמי.‬
‫קיבלתי החלטה,‬ ‫נכנסתי לפה בחיים, ואצא מכאן מת.‬
‫לחוטפים יש דפוס.‬
‫הם תמיד רוצים משהו.‬
‫במקרה הזה, הוא לא רצה כלום.‬
‫הדבר היחיד שהוא רצה‬ ‫היה לבלות איתה עוד קצת זמן.‬
‫אין מה לעשות. אין לאן להתקדם.‬ ‫הבנאדם לא רוצה כלום.‬
‫החשש הוא שחלפו שעות רבות מדי.‬
‫נראה שההתשה מצד המשטרה לא פעלה.‬
‫עדיין לא ברור להם‬ ‫איך הצעיר הצליח לעמוד על שלו עד עכשיו,‬
‫על אף כל הלחץ מצד המשטרה.‬
‫הבחור מערים עלינו קשיים.‬
‫הוא חושב שהוא מעל כולם ומעל הכול.‬
‫ואז נאלצתי להראות לו מי הבוס כאן.‬
‫"נתקו את החשמל ואת קו הטלפון."‬
‫הפסקת החשמל היא כבר סימן לא טוב.‬
‫המשטרה לא הצליחה להתקדם במשא ומתן.‬
‫היא הגבירה את הלחץ.‬
‫אין ספק שזה ישפיע על מי שנמצא בפנים.‬ ‫הוא ירגיש שהלחץ עליו גובר.‬
‫תחזיר את החשמל.‬
‫אני מבקש, דורש ממך,‬ ‫ואין לך ברירה, אחרת המצב יתדרדר.‬
‫ומי יסבול מזה?‬
‫לא אתה.‬
‫לא ההורים שלך.‬
‫הבנות פה יסבלו. המשפחות שלהן יסבלו.‬
‫הוא התחיל לנזוף במשטרה. הוא התחיל…‬
‫להתרגז.‬
‫ובמצב כזה,‬
‫אי אפשר לבטוח במישהו שאיבד שליטה,‬
‫תחת לחץ, כשכל כתבי התקשורת בחוץ.‬
‫הוא ביקש מאחותי להתקשר.‬
‫היא אמרה: "אימא, בבקשה. את סומכת עליי?"‬
‫אמרתי לה: "בטח, מתוקה."‬
‫שמחתי שאני יכולה לדבר איתה.‬
‫אני חושבת שכל התחושות הרעות שלי‬
‫נעלמו בין רגע.‬
‫אז אמרתי: "בטח שאני סומכת עלייך."‬
‫"אימא, תבקשי מהם להחזיר את החשמל. בבקשה."‬
‫"תבקשי מהם להחזיר אותו."‬
‫לא חשבתי פעמיים. אמרתי:‬ ‫"תגידו להם שיחזירו את החשמל!"‬
‫ובעלי התרגז ואמר: "אנחנו לא יכולים‬ ‫לבקש מהם להחזיר את החשמל."‬
‫וניתק.‬
‫אני ארצח את הנערה ואתאבד.‬
‫מה יצא לך מזה? לא יצא מזה כלום.‬
‫כן, אבל…‬ ‫-לא יצא מזה שום דבר טוב, ליזו.‬
‫אני ארצח אותה, אתה לא מבין כלום.‬
‫אני אקשור אותה ואדקור אותה.‬
‫אני לא צריך לירות בה כדי לרצוח אותה.‬
‫הוא היה החלטי בדבריו.‬
‫"אם לא תחזירו את החשמל, ארצח את שתיהן."‬
‫- 32 שעות לחטיפה -‬
‫היו פעמים ששמעתי:‬
‫"הוא בטווח. יש לי אישור לירות?"‬
‫"לא, אין אישור."‬
‫ערב טוב. כרגע,‬ ‫המשטרה מתעקשת על ניהול משא ומתן.‬
‫המטרה היא להביא את לינדמברג לסף תשישות,‬
‫כלומר, לנצל את העייפות כדי להתגבר עליו.‬
‫בסדר, ואז מה? אני יכול להחזיר את החשמל.‬
‫אבל אתה גם צריך לבוא לקראתי.‬ ‫כרגע אתה לא עושה את זה.‬
‫בשעות האחרונות,‬ ‫החוטף מתחיל להראות סימני עייפות.‬
‫ממש דחקו אותו לפינה.‬
‫ממש היינו בשוויון כוחות, כמעט.‬
‫הוא הבין את זה.‬
‫- לוסיאנו ויירה דה סילבה‬ ‫אבא של ניארה -‬
‫אבא של אחת הנערות קיבל מידע מלינדמברג‬
‫שהוא מתכוון לשחרר אותה.‬
‫אנחנו מצפים שזה יקרה בקרוב מאוד.‬
‫היו יותר מדי שמועות‬
‫שהוא מנהל משא ומתן,‬
‫שהוא עומד לשחרר מישהי.‬
‫באותו שלב, לא היה לנו הרבה מידע.‬
‫אנחנו רואים את הנערה יוצאת.‬
‫זו תוצאה משמחת לניארה,‬
‫שנלקחת כעת לבית החולים.‬
‫היה לי ביטחון באסטרטגיה המשטרתית.‬
‫חשבתי שהוא יצא‬ ‫כשהוא מחבק אותה, או יבקש מאיתנו…‬
‫שהוא יבקש ממני או מטינה לגשת,‬
‫או אולי מדוגלאס,‬ ‫כדי שכולנו נוכל לרדת למטה ביחד.‬
‫כשניארה יצאה,‬
‫הייתה תחושה שיש התקדמות,‬
‫אבל הייתי מודאג שהוא יעשה משהו ויפגע בה.‬
‫פחדתי שהוא יאנוס אותה,‬
‫או יפגע בה בצורה אחרת.‬
‫- 43 שעות לאירוע -‬
‫אנחנו בשידור חי מהמסוק.‬
‫נראית ירידה ברכבים של כתבי התקשורת‬
‫סביב בניין הדירות שבו מתרחש האירוע.‬
‫ניארה סיפרה למשטרה‬ ‫שארבעת בני הנוער נקשרו והוכו.‬
‫הערוצים הגדולים כבר היו ממוקמים היטב.‬
‫הם כבר שכרו דירות בבניין.‬
‫אז הייתה הרגשה שכל אחד לעצמו.‬ ‫הייתה שם ערבוביה.‬
‫סקרנים, כתבי תקשורת, שוטרים…‬
‫הקהל רצה לראות את זה.‬ ‫כשדיברו על האירוע,‬
‫כל אלה שסיקרו אותו ללא הפסקה,‬
‫הקהל לא נשאר אדיש.‬
‫אנשים לא עוזבים את המתחם.‬
‫הם רוצים שלפרשה הזו יהיה סוף טוב.‬
‫לינדמברג נמצא שם בפנים עם אלואה.‬
‫יש לנו טלוויזיה נוספת,‬
‫אז לא פספסנו אף סיקור של הפרשה,‬
‫כי הייתה תחנה‬ ‫שסיקרה את האירוע 24 שעות ביממה.‬
‫זה הפך לסוג של תוכנית ריאליטי.‬
‫היום ניתן לראות שינוי במיקום הניידות‬
‫סביב הבניין.‬
‫אתמול יכולנו רק לראות את רכב החירום הזה…‬
‫הכתבים הפכו כל אבן,‬ ‫ניסו להיכנס לדירות אחרות,‬
‫ועברו מבניין אחד לשני.‬
‫הייתה שם גבעה קטנה,‬ ‫הם הסתתרו שם בניסיון לראות משהו.‬
‫זה הפריע למבצע.‬
‫כל האסטרטגיות הטקטיות שלנו‬
‫נפגעו בגלל אנשי התקשורת‬
‫והחשיפה שהפרשה קיבלה.‬
‫הנוכחות שלנו במקרה כזה לא מפריעה.‬
‫המשטרה טוענת את זה כשהיא מאבדת שליטה.‬
‫אז קל יותר לטפול את האשמה‬
‫על משהו אחר.‬
‫הם יכולים להרחיק את הכתבים.‬
‫"אתם מפריעים.‬ ‫אני מבקש שתתרחקו עוד."‬
‫זה יהיה קשה,‬
‫אנחנו נתלונן,‬
‫אבל תרחיקו את הכתבים. זה פשוט.‬
‫על אף הבידוד הנרחב…‬
‫היה מסוק במרחק‬
‫עם מצלמות עוצמתיות במיוחד‬ ‫שיכלו להתמקד‬
‫על תגי המשטרה שלנו.‬
‫היו מצלמות בכל מקום.‬
‫זה עבר כל גבול.‬
‫ולנו, אנשי התקשורת, לא היו תשובות.‬
‫בכל פעם שפנינו למשטרה,‬
‫הם אמרו: "אנחנו עובדים על זה."‬
‫אבל כמה שעות כבר חלפו?‬
‫יש לי ספקות, בפרשה הזו במיוחד,‬
‫אם למשטרה הצבאית הייתה אסטרטגיה מוגדרת.‬
‫שני השוטרים שבדירה הסמוכה‬ ‫השתמשו בכוסות כאמצעי האזנה.‬
‫יכולנו לשמוע מכות, קללות, תזוזה של רהיטים…‬
‫היינו מוכנים להיכנס בכל רגע נתון.‬
‫לא יכולתי להפסיק לתהות:‬ ‫"למה השוטרים לא פורצים פנימה?‬
‫"למה הצלפים לא עושים משהו?"‬
‫היו להם צלפים.‬
‫ראיתי שהצלף עומד שם כל היום וכל הלילה.‬
‫באותו מקום, ו…‬
‫למה הם לא עושים משהו?‬
‫זה אבסורד.‬
‫לדעת הקהל יש השפעה רבה.‬
‫הוא בטלוויזיה הארצית,‬
‫ואנשים אומרים: "לא. הוא לא באמת פושע."‬
‫עד יום שני האחרון בשעה 13:30 בצהריים,‬ ‫לינדמברג היה אדם רגיל לחלוטין.‬
‫לאחר שרב עם חברתו,‬
‫הוא השיג אקדח או שניים‬ ‫והגיע כדי להתעמת איתה.‬
‫הוא קיבל את תמיכת התקשורת‬ ‫שהראתה את כל ההתרחשות בחוץ,‬
‫וגרמה לו להאמין שהוא בחור טוב‬
‫במשבר, אבל שאפשר לפתור את הסיפור.‬
‫הרשויות פחדו מביקורת‬
‫על כך שהורו לחסל את לינדמברג,‬
‫שהחזיק בשתי בנות ערובה,‬ ‫כאילו שהוא לא פושע.‬
‫יחידת ההשתלטות פועלת בזהירות,‬
‫בעדינות רבה.‬
‫מפני שלסיפור הזה צריך להיות סוף טוב,‬
‫במובן שאף אחד לא ייפגע, והפרשה תסתיים.‬
‫באחת השיחות ששמעתי‬ ‫במהלך המשא ומתן, אמרו:‬
‫"אסור לנו לחסל אותו,‬ ‫מפני שהמושל חושב שהוא…‬
‫"בחור טוב שעובר התמוטטות עצבים."‬
‫הם כל הזמן אמרו: "יש לו עבודה,‬ ‫הוא עובד בחברה כבר תקופה."‬
‫- "בחור טוב", הצעיר שילם חשבונות‬ ‫לפני שפרץ לבית חברתו לשעבר -‬
‫אנשים עושים רומנטיזציה‬ ‫לפשעים על רקע מגדרי.‬
‫החברה בונה את הנרטיב הזה.‬
‫וזה לא משהו שקורה בין לילה.‬
‫זה משהו שנבנה לאורך זמן.‬
‫למה הוא עשה את זה, לדעתך?‬
‫לא יודעת. אולי בגלל האהבה.‬
‫היום הייתי מוסיפה עוד שאלה.‬
‫"את חושבת שכך נראית אהבה?"‬
‫- "הוא יצא מדעתו מרוב אהבה" -‬
‫נראה שזיכו אותו מהפשע‬
‫והתייחסו אליו כאל בחור מסכן ומוכה אהבה.‬
‫"בני הערובה ששוחררו לא נפגעו, נכון?‬
‫"אז הוא לא כזה גרוע."‬
‫אני זוכר שהייתה שם קבוצה של נשים שצעקו:‬
‫"לינדמברג, איפה אתה? באתי כדי לראות אותך."‬
‫תסתכלו על החלון!‬
‫תראו!‬ ‫-לינדמברג!‬
‫אלוהים!‬
‫אנשים בחוץ צעקו את שמו‬
‫רק בגלל הקרקס התקשורתי‬
‫והתפקיד שיוחס לו ושהוא קיבל על עצמו.‬
‫"מכירים בחשיבות שלי,‬ ‫אני בשליטה, והיא נשארת כאן."‬
‫הוא ראה את זה ואמר: "אני מפורסם עכשיו!"‬
‫לינדמברג אלבס הופיע‬ ‫מספר פעמים בחלון השירותים.‬
‫הוא יירה.‬
‫ברגע של היסח הדעת,‬
‫אלואה פותחת את החלון ומסמנת שהיא בסדר.‬
‫ואז נשמעו הצעקות של לינדמברג.‬
‫תסגרי את החלון!‬
‫ומה עם אלואה?‬
‫מתי שמעו אותה?‬
‫מתי היא קיבלה הזדמנות לבטא את עצמה‬
‫או להראות את רגשותיה?‬
‫הפושע הפך לגיבור.‬
‫ידענו עליה מעט מאוד.‬
‫ידענו שהיא בת 15 או 16.‬
‫שהיא יצאה איתו במשך תקופה,‬
‫שהיא החליטה לסיים את הקשר.‬
‫כשהם התחילו לצאת,‬ ‫היא הייתה בת 12 והוא היה בן 19.‬
‫היא הייתה בת 12, היא הייתה…‬
‫בקושי נערה.‬
‫היא עדיין הייתה ילדה.‬
‫אבל כשהיא התבגרה קצת,‬
‫היא אמרה: "רגע."‬
‫אתם מבינים?‬
‫"זה כבר לא טוב לי. אני רוצה לשים לזה סוף."‬
‫אבל הוא חשב שהיא הרכוש שלו‬ ‫ולא הסכים לקבל את הפרידה.‬
‫דיברנו פעם אחת באוטובוס, והיא אמרה:‬
‫"החבר שלי קנאי."‬ ‫הייתי מזמינה אותה לצאת לבלות.‬
‫היא אמרה: "הוא קנאי.‬ ‫בגלל זה אני לא יוצאת. זה בגללו."‬
‫אני זוכר את הפעם הראשונה שהם נפרדו.‬
‫הוא היה מעמיד פנים שהוא בוכה לידי.‬
‫הוא ביקש ממני למסור לה מתנות.‬
‫הוא ביקש ממני לעשות בשבילו דברים.‬
‫אז שיגעתי אותה בלי הפסקה.‬
‫"את חייבת לחזור לקשר איתו."‬
‫ואז, כשהם נפרדו בפועל,‬
‫הוא נעשה עוד יותר קנאי,‬
‫ואז הוא התחיל לעקוב אחריה לבית הספר.‬
‫הלכתי לאסוף אותה מבית הספר,‬
‫וצפיתי בה.‬
‫היא ראתה אופנוע, ונבהלה.‬
‫חניתי, הסתכלתי עליה‬ ‫ושאלתי: "מה קרה? למה נבהלת?"‬
‫אבל כבר הבנתי, ראיתי שהיא מפוחדת.‬
‫היא לא יכלה לראות אופנוע‬
‫בלי לחשוב שאולי זה הוא.‬
‫אלוהים, תעזור לי.‬
‫- קטעים מיומנה של אלואה -‬
‫אני עוברת מבחן, ואני קרובה לייאוש.‬
‫אלוהים, תפתור את זה.‬
‫תעזור לי.‬
‫היא כבר התחילה ללמוד שלושה קורסים.‬
‫היא התחילה את החיים שלה.‬
‫ואבא שלה תמיד הקפיץ אותה ואסף אותה.‬
‫אבל באותו יום הוא נאלץ לעבוד,‬ ‫אז היא נסעה באוטובוס.‬
‫הוא הכה אותה בגב, הוא סטר לה.‬
‫היא חזרה הביתה בבכי.‬
‫בבכי.‬
‫ברגע ששמעתי, מייד הלכתי אליו הביתה.‬
‫אמרתי: "תקשיב, נפרדתם, נכון?‬
‫"אחותי לא רוצה לחזור איתך לקשר."‬
‫הוא הסתכל לי בעיניים‬ ‫ונשבע לי שהוא לא הכה אותה.‬
‫אמרתי: "תגיד לי שהכית את הבת שלי."‬
‫הוא אמר: "לא, לא הכיתי אותה.‬
‫"היא מגזימה. היא משקרת."‬
‫והוא הבטיח שהוא לא יעשה לה כלום.‬
‫הוא הבטיח.‬
‫אני כבר לא האמנתי לו.‬
‫אבל בעלי האמין לו.‬
‫הוא רצה לדבר איתי.‬
‫הייתי עם אנשי יחידת ההשתלטות,‬
‫והם התקשרו אליו,‬
‫ואז הם העלו אותי על הקו.‬
‫והוא דיבר על היום שבו הגעתי אליו הביתה.‬
‫הוא אמר: "עדיין לא התנצלת על זה."‬ ‫זה מה שהוא אמר.‬
‫ואני חשבתי…‬
‫"לעזאזל".‬
‫אז מנהל המו"מ של יחידת ההשתלטות‬ ‫אמר משהו כמו: "תתנצל בפניו".‬
‫אמרתי: "אם זו הסיבה לכל זה, אתנצל מייד.‬
‫"אין בעיה. בוא תרד למטה ואני אתנצל."‬
‫"לא תיארתי לעצמי שזה פגע בך עד כדי כך."‬
‫עשיתי מה שכל אח היה עושה.‬
‫אז הוא התחיל להגיד: "לא, עכשיו אני כאן,‬
‫"אני שולט במצב, ואיפה אתה?"‬
‫הוא התחיל להישמע נסער בטלפון,‬ ‫אז מנהל המו"מ חשב שעדיף לנתק.‬
‫- 47 שעות לחטיפה -‬
‫זהו היום השלישי לחטיפה,‬ ‫ועדיין אין התקדמות.‬
‫המשטרה יצרה קשר עם לינדמברג פעמיים.‬
‫השיחות נמשכו מספר דקות,‬
‫והוא לא הציב דרישות כלשהן.‬
‫הוא אמר שאינו רוצה לדבר, וניתק.‬
‫קראו לי ואמרו: "אתה תעזור במשא ומתן."‬
‫"אנחנו לא יכולים להמשיך.‬
‫"אנחנו לא רואים התקדמות.‬
‫"המשא ומתן נתקע."‬
‫יחידת ההשתלטות עשתה את הדבר הנכון.‬
‫הם כנראה הבחינו בידידות העמוקה‬ ‫בין לינדמברג לאח של אלואה,‬
‫וקיוו שהבחור יוכל לעזור.‬
‫למרות שהוא ילד?‬ ‫-זה לא מהווה בעיה.‬
‫לא פקפקתי בכך.‬
‫המשכתי לקוות לטוב.‬
‫כל מה שאמרו לנו…‬
‫כל מה שאמרו לנו לעשות, עשינו.‬
‫ז'יובאניני התקשר אליו.‬
‫הוא ענה: "מה אתה רוצה?"‬ ‫הוא היה די תוקפני.‬
‫אז אמרתי: "זה אני."‬
‫"מי?"‬
‫אמרתי: "אתה לא מזהה את הקול שלי?‬ ‫זה דוגלאס." ואז הוא נרגע.‬
‫אתה יודע שתמיד הייתי בצד שלך,‬
‫תמיד עזרתי להחזיר אותה אליך.‬
‫תודה.‬
‫אז אני מבקש ממך להתחשב בחברות שלנו.‬
‫ידעתי שתבקש ממני לשחרר אותה.‬
‫אז…‬
‫לא, תשכח מאחותי.‬
‫אני מדבר עליי ועליך, על החברות שלנו.‬
‫זה הדבר הכי חשוב כרגע.‬
‫תגיד לי מה אתה רוצה.‬
‫טוב, בוא נצא לבלות.‬
‫אתה תהיה בסדר.‬
‫אני בצד שלך.‬
‫נצא לבלות ונפגוש אנשים חדשים.‬
‫אין זמן. אני הולך לכלא. יהרגו אותי שם.‬
‫יעשו לי שם לינץ'.‬
‫לא, לא תלך לכלא. עורך הדין שלך כאן.‬
‫האמנתי שאצליח לתקן הכול.‬
‫בראש שלי, היינו חברים קרובים כל כך,‬
‫שחשבתי שאוכל לפתור את זה.‬
‫ואז המשטרה אמרה:‬
‫"הוא רוצה שדוגלאס יעשה ככה.‬ ‫הוא רוצה שדוגלאס…"‬
‫דוגלאס היה איתם.‬
‫"דוגלאס, קח את זה, קח את זה."‬
‫הכלבה בפרוזדור?‬
‫כן, אני לוקח אותה למדרגות.‬ ‫אם לא תבוא לקחת אותה, היא תגווע ברעב.‬
‫כי היא לא תחזור פנימה.‬
‫בסדר.‬ ‫-אני לוקח שני כלבים.‬
‫טוב, אני בדרך.‬
‫דוגלאס היה ילד.‬
‫בדרך חזרה, הוא היה יכול לירות בבן שלי.‬
‫הוא היה עלול להיות קורבן נוסף.‬ ‫אף אחד לא ידע מה עובר לו בראש.‬
‫הייתי צריך להתרכז בדף שמולי,‬
‫ובמה שכתבו לי.‬
‫לא יכולתי להגיד מה שבא לי.‬ ‫הייתי חייב להיצמד לדף.‬
‫בוא נצא, ליזו.‬
‫מה דעתך…‬
‫אני אחליט בשעות הקרובות.‬
‫פשוט תחליט כבר. בוא נצא.‬
‫תן לי להחליט. אני מבולבל.‬
‫אחותך הלחיצה אותי.‬
‫רציתי להיכנס פנימה…‬
‫ולהכות אותו באותו רגע.‬
‫אבל לא יכולתי לומר כלום.‬
‫אני אנתק, כי אחותך עושה לי צרות.‬
‫תסתמי, תהיי בשקט. תני לי לדבר איתו.‬
‫אני רוצה לשמוע מה שיש לו להגיד. תשתקי!‬
‫תשתקי!‬
‫תירגע, תשכח ממנה.‬
‫אם היא תתחיל לדבר, אני אנתק.‬
‫אתה רוצה להגיד לי משהו,‬ ‫אבל היא לא נותנת לך. דבר.‬
‫תגיד לה שאני מבקש ממנה להיות בשקט.‬
‫זה עצוב.‬
‫אתה בעברו השני של הקו,‬
‫אתה שומע שתוקף את אחותך‬
‫מישהו שהיה פעם החבר הכי טוב שלך.‬
‫אי אפשר להסביר את זה במילים.‬
‫זה משהו שאני…‬
‫לא אשכח בחיים.‬
‫לא אשכח את זה אף פעם.‬
‫אף פעם.‬
‫החלטת?‬
‫אני חושב.‬
‫תחשוב על זה. זה טוב.‬
‫איפה אדריאנו?‬
‫לידי.‬
‫תעביר לי אותו.‬ ‫-טוב.‬
‫הלו, ליזו?‬
‫יש לי דרישה.‬
‫כן? מה אתה צריך?‬
‫היא רוצה לאכול.‬
‫גם אתה מתכוון לאכול?‬ ‫-לא, אני אוכל מה שיש פה.‬
‫כן?‬
‫אם היא תאכל ג'אנק, היא תרגיש לא טוב.‬ ‫היא צריכה אוכל אמיתי.‬
‫הוא רצה שאלך לשם,‬
‫ואביא לו אוכל.‬
‫ואז…‬
‫ז'יובאניני אמר:‬ ‫"מה זאת אומרת? להביא אותו איך?"‬
‫- 50 שעות לאירוע -‬
‫היא יורדת?‬
‫זה רגע מלחיץ מאוד.‬
‫חבל שעשוי מסדינים משתלשל מהחלון.‬
‫הציפיות גבוהות. אולי היא תצליח לרדת.‬
‫איש לא יודע מה יקרה עכשיו.‬
‫הייתי בצד השני.‬
‫ואז שמעתי: "אלואה בחלון!"‬
‫לא יכולתי… פשוט רצתי.‬
‫ילדה שלי!‬
‫תירגעי, אימא.‬
‫אמרתי: "רדי, מתוקה!"‬ ‫חשבתי שהיא תרד עם החבל.‬
‫היא אמרה: "תירגעי, אימא. תירגעי."‬
‫ילדה שלי!‬
‫-תירגעי.‬
‫מתוקה, רדי למטה!‬
‫תירגעי, שאף אחד לא יתקרב.‬
‫תירגעי.‬
‫בבקשה, תירגעי.‬
‫ראיתי שהיא מנסה להישאר רגועה,‬ ‫אבל הידיים שלה רעדו.‬
‫ראינו שהידיים שלה רועדות.‬
‫זה האוכל.‬
‫באותו רגע,‬
‫הסיקור התקשורתי קיבל ממד חדש.‬
‫ברזיל כולה דיברה על פרשת אלואה.‬
‫התחלנו לחפש מידע חדש,‬
‫כדי שנוכל לחשוף פרטים כלשהם‬
‫לפני הערוצים האחרים.‬
‫היא באמת לא מרגישה טוב?‬
‫אני לא יודעת, הייתי כאן.‬
‫ראינו את זה בטלוויזיה.‬
‫- סיפורה הטרגי של אלואה‬ ‫מקפיץ את הרייטינג -‬
‫הם ממש התחילו למזער את חומרת המקרה.‬
‫הם עסקו במה שהם אכלו לארוחת הצהריים,‬
‫בשאלה איך הם מתקלחים.‬
‫כי התקשורת לא הרפתה מהסיפור.‬
‫למרבה הצער,‬ ‫כולם רצו סקופ חדש, זווית חדשה.‬
‫לדברי המשטרה, הם שלחו אורז, שעועית,‬
‫בשר בקר וצ'יפס, לבקשתו של לינדמברג.‬
‫היה נראה שאנשים…‬
‫כמעט מקווים שזה לא ייגמר.‬
‫אני מקווה לסוף טוב.‬
‫עם חתונה עתידית‬ ‫שלו עם החברה שלו, שהוא אוהב.‬
‫זה די מהפנט,‬
‫בצורה מזוויעה.‬
‫זה כמו כשעוברים ליד תאונת דרכים,‬
‫ולא רוצים לראות דם, אבל קשה להתאפק.‬
‫ההבנה שהמצב רגיש מאוד החלה לחלחל.‬
‫לילה שלם עובר,‬
‫ואז לילה שלם נוסף, ועוד אחד.‬
‫ושום דבר לא משתנה. המשטרה לא פרצה פנימה.‬
‫מה כבר יש לנו לתעד?‬ ‫בניין עם מצלמה שמכוונת אל הדירה.‬
‫זה היה אזור עם פשיעה גבוהה.‬
‫היה מסוכן לכתבים להסתובב שם בלילה.‬
‫פושעים חמושים התחילו להסתובב חופשי‬
‫בין הצופים של סרט האימה הזה.‬
‫סוחרי הסמים התלוננו‬
‫שהנוכחות המשטרתית‬ ‫גורמת להם להפסדים כספיים.‬
‫הם היו אומרים: "היי, כתב,‬
‫"תעיפו מפה את הבחור,‬ ‫או שתתנו לנו לטפל בו.‬
‫"תעיפו מפה את השוטרים,‬ ‫ואנחנו נטפל בו."‬
‫הם היו מוכנים להיכנס ולהרוג אותו.‬
‫היה להם את הכוח לעשות את זה.‬ ‫והוא חשש מזה.‬
‫גם המשטרה חששה שזה יקרה.‬
‫- 58 שעות לחטיפה -‬
‫תחנת טלוויזיה החליטה להתקשר לדירה.‬
‫לאחר מכן, הייתה מהומה.‬
‫חזרתי לתחנה, מותש.‬
‫כולם היו תשושים.‬
‫ראיתי שתי מפיקות,‬
‫והן אמרו:‬
‫"דיברנו עם לינדמברג."‬
‫הייתי בהלם מהמידע החדש הזה.‬
‫"מה הקלטתן?"‬
‫הן אמרו: "לא הקלטנו את השיחה."‬
‫אמרתי: "תביאי מצלמה, ושימי אותה מולי.‬
‫"נתקשר אליו.‬ ‫אם הוא יענה, אקליט את השיחה."‬
‫מי זה?‬
‫היי, לינדמברג. אנחנו חברים של המשפחה.‬
‫אנחנו רק רוצים לדעת אם הכול בסדר.‬
‫מי זה?‬
‫קוראים לי לואיס גרה. מה שלומך?‬
‫אנחנו חברים…‬ ‫-זה לואיס גרה.‬
‫אני כתב בתוכנית של סוניה אבראו,‬ ‫אני מתקשר בשם המשפחה שלך.‬
‫אימא שלך נואשת.‬ ‫היא רוצה לדעת אם הכול בסדר.‬
‫אתה כתב?‬
‫כן. אנחנו רוצים לדעת אם הכול בסדר.‬
‫אנחנו דואגים לך.‬
‫הייתי ממש בלחץ.‬
‫הייתי מתוח ועייף‬
‫אחרי כל כך הרבה שעות, ו…‬
‫ראיתי את עצמי במצב שעלול להשפיע על הסיפור.‬
‫הוא היה עלול ללחוץ על ההדק ולהגיד:‬ ‫"אתה מקליט את זה?"‬
‫"אני יורה בה עכשיו."‬
‫אתה בשידור חי?‬ ‫-אנחנו מקליטים את השיחה.‬
‫אוכל לשדר ממנה מה שתרצה.‬
‫את השיחה שלנו?‬
‫בוא נדבר. אני רוצה לעזור לך.‬
‫אני רוצה לעזור לך ולהגיד לך‬
‫שהמפקד מתחייב לכך שלא יפגעו בך.‬
‫אין לך מה לדאוג.‬
‫אני לא רוצה שאף אחד יתקרב לבניין.‬
‫אם מישהו יתקרב…‬
‫המפקד בא לכאן וצלצל בפעמון,‬
‫כמעט יריתי באלואה.‬ ‫חשבתי שהוא יפרוץ פנימה.‬
‫אם הוא היה עושה את זה,‬ ‫שנינו היינו מתים עכשיו.‬
‫הם התקשרו לחוטף‬
‫כדי לראיין אותו,‬
‫כאילו שזה סקופ חדשותי או כתבה בלעדית.‬
‫מדובר פה בפשע.‬
‫רגע, היא רוצה לדבר.‬
‫תן לה לדבר איתנו, בבקשה.‬
‫הלו.‬
‫היי, אלואה. זה לואיס גרה‬ ‫מהתוכנית של סוניה אבראו. מה שלומך?‬
‫מי זה?‬
‫לואיס גרה, כתב‬ ‫מהתוכנית של סוניה אבראו. מה שלומך?‬
‫בסדר.‬
‫היא הייתה חזקה ואמרה שהכול בסדר.‬
‫בקול רועד.‬
‫היא…‬
‫היה אפשר לשמוע שהיא בוכה.‬
‫התחלתי להרגיש את הסכנה שבמצב.‬
‫הוא לא שיחק משחקים.‬
‫את רוצה למסור משהו לאימא שלך?‬
‫אני רוצה לדעת מה שלומה,‬ ‫מה שלום המשפחה שלי.‬
‫שלומם טוב.‬
‫הכול…‬ ‫-תמסור נשיקות להורים שלי.‬
‫את יכולה…‬ ‫-תגיד להם שאני אוהבת אותם.‬
‫תחזרי על זה, תשלחי להם נשיקות.‬
‫אני רוצה למסור לאימא שלי שאני אוהבת אותה.‬
‫וגם לאבא שלי.‬
‫אני אוהבת אותם.‬
‫הסיכוי לכניעה מצד החוטף נפגעה‬
‫בגלל שראיינו אותו בשידור חי בטלוויזיה.‬
‫מאותו רגע,‬
‫החוטף הפסיק לענות לטלפונים.‬
‫איזה עניין ציבורי‬ ‫יש בריאיון עם לינדמברג, בשעה‬
‫שהוא גוזל מאלואה את החופש שלה?‬
‫השיחה הזו הפכה את לינדמברג,‬
‫עמוק בפנים, למשהו גדול בהרבה.‬
‫היא עשתה נזק עצום לניהול הפרשה.‬
‫עצום.‬
‫- 66 שעות לחטיפה -‬
‫המתיחות גוברת היום‬
‫בדירה בסנטו אנדרה, באזור ABC של סאו פאולו.‬
‫לינדמברג לקח את אלואה לחלון השירותים.‬
‫הטלפון בשימוש.‬
‫המשא ומתן נמשך.‬
‫אני לא רוצה אותה יותר, בחיים לא.‬
‫אני שונא אותה.‬
‫מה היא צריכה לעשות כדי לצאת משם?‬
‫להתנהג יפה ולגלות הבנה, מה שהיא לא עושה.‬
‫מה זאת אומרת, היא לא מגלה הבנה?‬
‫כשאני מדבר איתה,‬ ‫היא מתחילה לצעוק ולהשתולל.‬
‫מתלוננת שאני רוצה לזרוק עליה זכוכיות.‬ ‫-אתה מכה אותי.‬
‫הוא אמר שנמאס לו‬ ‫ושהוא מתכוון להסגיר את עצמו.‬
‫ז'יובאניני ביקש ממנו לקחת את האקדחים‬
‫ולשים אותם באסלה.‬
‫הוא אמר: "בסדר. אני אצא."‬
‫"אשאיר את האקדחים בשירותים כמו שביקשתם.‬
‫"אני ואלואה נרד למטה יד ביד,‬
‫"אלך לניארה,‬
‫"אלחץ לה את היד, אנחנו נרד למטה,‬
‫"אלחץ לדוגלאס את היד, ואסגיר את עצמי."‬
‫לינדמברג הבטיח לסיים את החטיפה‬
‫בתנאי שניארה תחזור לדירה.‬
‫בינתיים, כולם למטה מלאי תקווה.‬
‫להחזיר את ניארה למשא ומתן‬
‫היה צעד אסטרטגי של מנהל המשבר,‬
‫השר לביטחון הציבור, והתובע.‬ ‫כולם הגיעו יחד להחלטה.‬
‫היי, ניארה.‬ ‫-מה שלומך?‬
‫את מרגישה יותר טוב?‬ ‫-כן. אתה רגוע?‬
‫אני רגוע.‬
‫באמת תעשה כל מה שאתה אומר?‬
‫כן. את סומכת עליי?‬ ‫-כן.‬
‫היי, אהובה.‬
‫את עולה למעלה?‬ ‫-כן, אהובה. אני עולה למעלה.‬
‫בסדר. מול הדלת.‬
‫אל תתני לשוטרים לעלות.‬ ‫-בסדר.‬
‫לאף אחד מהם.‬ ‫-בסדר, תני לי לדבר איתו.‬
‫הכול יהיה בסדר.‬ ‫-כן.‬
‫כמו שהבטחתי לך מההתחלה. טוב?‬
‫טוב, ביי.‬ ‫-ביי. אוהבת אותך.‬
‫הוחלט שהיחידה הטקטית לא תתערב,‬
‫מפני שניארה התבקשה לעצור בקומה שמתחת‬
‫ולדבר עם לינדמברג.‬
‫כשהתחלתי לעלות במדרגות, הסתכלתי‬
‫וראיתי אותו בחלון הקטן של השירותים.‬
‫אותו ואת אלואה.‬
‫אז עצרתי איפה שהייתי אמור לעצור…‬
‫ומשם כבר לא היה לי דרך לתקשר,‬ ‫כי ניארה עלתה למעלה עם הטלפון.‬
‫יכולתי לראות את השוטרים,‬
‫אבל לא יכולתי לראות אותה ברגע שהיא עלתה.‬
‫פתאום, ראיתי…‬
‫השוטר קרא לי: "בוא",‬
‫והלכתי.‬
‫ואז נהיה כאוס מוחלט.‬
‫קולונל, האם זו הייתה טעות‬ ‫לשלוח את ניארה בחזרה?‬
‫אימא שלה נתנה את הסכמתה.‬
‫היא הייתה עם קציני יחידת ההשתלטות.‬
‫הוציאו את הילדה,‬ ‫ועכשיו שולחים אותה בחזרה.‬
‫ועכשיו הם מאשימים אותנו.‬ ‫זה היה מהלך מטופש שלהם.‬
‫אסור להכניס אף נער למצב כל כך מסוכן.‬
‫על פי מפקד המבצע, ניארה אינה בת ערובה.‬
‫היא בחרה לחזור לדירה.‬
‫היא עשתה משהו שלא יכולנו לצפות לו.‬
‫התמודדנו עם המצב כאילו שמדובר בילדה שלי…‬
‫אני אבא לשלושה ילדים.‬
‫…כאילו שאחד מהילדים שלי נמצא שם.‬
‫כאילו שזה… הייתי מוכן‬ ‫לשים את הילדים שלי במקומה של ניארה.‬
‫- לא עשינו טעות.‬ ‫היינו עושים זאת שוב. -‬
‫ניארה לא הייתה צריכה לחזור לדירה.‬
‫יחידת ההשתלטות תירשם בהיסטוריה‬
‫כיחידה הראשונה שעברה מסיטואציה‬ ‫של חטופה אחת, לסיטואציה של שתי חטופות.‬
‫נכנסתי והרגעתי אותו.‬
‫הוא בסדר, הוא רגוע. בסדר?‬
‫הוא הגיע להחלטה.‬
‫בסדר?‬ ‫-טוב.‬
‫אל תדאגי, לא יקרה לבת שלך כלום.‬
‫אני סומכת עליך, ליזו.‬
‫שלושתכם. כולכם תהיו בסדר.‬
‫כמו שאמרתי לך אז.‬
‫כמו שאמרתי בטלוויזיה,‬
‫שלושתכם תהיו בבית שלמים ובריאים.‬
‫אתה יכול להיות רגוע.‬
‫בסדר?‬
‫אנחנו נרד למטה בעוד כמה דקות.‬
‫בסדר גמור.‬
‫אל תדאגי.‬
‫בסדר. אני לא דואגת. ביי.‬ ‫-ביי.‬
‫אם הוא לא קיים אף הבטחה שלו עד כה,‬
‫למה שיתחיל לקיים אותן עכשיו?‬
‫הוא אמר שישחרר את אלואה כמה וכמה פעמים.‬
‫"אני אשחרר אותה אחרי שיקרה ככה וככה."‬ ‫"תגידו לו שיעלה להגן עליי."‬
‫הוא מעולם לא עמד בהבטחות שלו.‬
‫- 76 שעות לחטיפה -‬
‫הזמן חולף ודבר לא קורה.‬ ‫הציפיות עולות מרגע לרגע.‬
‫ניארה עדיין בתוך הדירה.‬
‫בני המשפחה עדיין ממתינים.‬
‫אימא של אלואה, כריסטינה,‬
‫נמצאת בדירה הזו ומחכה לעדכון.‬
‫הקהל יוצא מגדרו בגלל כזה דבר.‬
‫למעשה, למען האמת,‬
‫זה סיפור מעולה.‬
‫המשטרה שלחה בת ערובה אל השבי,‬
‫והחוטף שיטה בכל אנשי המשטרה, ו…‬
‫עמית מערוץ "גלובו" נזף בי.‬ ‫הוא אמר: "תראה מה עשית.‬
‫"לא היית צריך לעשות את זה."‬
‫ואז ראיתי את זלדה מלו‬ ‫מראיינת אותו, כמו שאני עשיתי.‬
‫אשחרר אותה כמו ששחררתי את האחרים.‬
‫אני לא יכול להגיד מתי בדיוק,‬
‫או לתת התראה מראש.‬
‫זה פשוט יקרה.‬
‫הקהל רוצה לראות את זה, וכך התחיל המרוץ‬
‫לראות מי יהיה הבא שיראיין אותו.‬
‫אם הן לא ישתפו פעולה,‬ ‫גם אני לא אשתף פעולה.‬
‫אתה מתחרט על מה שעשית?‬
‫עדיין לא הרגשתי חרטה.‬
‫אבל מגיע לה לעבור את זה.‬
‫אם הן יעשו משהו מטופש,‬
‫אני והיא נמות.‬
‫איזו זכות יש ללינדמברג‬
‫להחזיק נערה באיומי אקדח‬
‫ולהתראיין בשידור חי?‬
‫זה הפך לקרקס.‬
‫אני לא האדם שכולם חושבים שאני.‬ ‫אני לא רוצה להירקב בכלא.‬
‫הוא התפרסם.‬
‫לינדמברג היה הכוכב עכשיו.‬
‫נתנו לו לומר בשידור חי‬ ‫כל מה שעולה על דעתו.‬
‫צוות ההפקה שלנו יצר קשר עם לינדמברג.‬
‫הוא לא יעשה שום דבר פזיז.‬
‫בשום אופן. המשפחות יכולות להיות שקטות.‬
‫כאימא, רציתי לדבר איתו.‬
‫הוא לא ענה לי.‬
‫כשאני ניסיתי להתקשר אליו, הוא לא ענה.‬
‫אבל הוא מדבר עם התקשורת?‬
‫אלוהים יודע מה עברנו.‬
‫ברגע שלינדמברג הבין שהתקשורת לצידו,‬
‫הוא צמצם מאוד את המשא ומתן עם המשטרה‬
‫והתחיל לנצל את הבמה‬ ‫שניתנה לו בטלוויזיה הלאומית.‬
‫הרייטינג של כל הערוצים הרקיע שחקים,‬
‫והוא המשיך לאיים על המשטרה יותר ויותר.‬
‫אז המשולש הזה שנוצר,‬
‫של לינדמברג, המשטרה והתקשורת,‬
‫קרס.‬
‫ואז נשאר רק אדם אחד ששולט במשחק.‬
‫וזה היה לינדמברג.‬
‫- 95 שעות לחטיפה -‬
‫צהריים.‬
‫חולצת מועדון הכדורגל של סאו פאולו‬
‫נתלית בחלון הדירה.‬
‫להפתעתנו,‬
‫שעות ספורות לאחר מכן,‬ ‫מנהל מועדון הכדורגל של סאו פאולו,‬
‫שהיה חבר מועצה,‬
‫התנדב לעזור בפרשה.‬
‫אנחנו עושים את זה‬ ‫כדי שלסיפור הזה יהיה סוף טוב.‬
‫הוא יכול לבטוח במשטרה.‬
‫המשטרה לא נמצאת כאן כדי להעניש אותו.‬ ‫היא כאן כדי להגן עליו.‬
‫היה ברור מאוד שהעניינים יצאו משליטה.‬
‫כולם רצו למצוא פתרון.‬
‫ומי שהיה עושה זאת,‬ ‫היה מוכתר כגיבור הסיפור.‬
‫המצב הסלים עד למצב‬
‫שאי אפשר היה לצאת ממנו,‬ ‫כי עברו כבר חמישה ימים.‬
‫ומכיוון שלא אכלנו כמו שצריך,‬
‫חשתי ברע.‬
‫הפרמדיקים עזרו לי, וראו שאני‬
‫עומד לעבור התקף לב.‬
‫הוא אמר שנגמרו לו החיים, ושזה לא משנה.‬
‫הדבר היחיד שחשוב‬ ‫הוא להוציא משם את הבת שלו.‬
‫- אין מעבר -‬
‫לאחר קיפאון כמעט מוחלט במשא ומתן,‬
‫המשטרה החליטה‬ ‫לנקוט שוב בטקטיקה שכבר נוסתה.‬
‫ביום שלישי, החשמל בדירה נותק.‬
‫הפעם, לינדמברג ושתי הבנות‬
‫נמצאים שם ללא מזון.‬
‫התרמיל שנזרק מהחלון‬ ‫נועד לאסוף את ארוחת הצהריים שלהם,‬
‫אבל הבקשה לא נענתה.‬
‫הייתי מודאג מתוצאות הפרשה,‬
‫מפני שלינדמברג לא הראה בשום שלב‬
‫סימנים של שיתוף פעולה.‬
‫אנחנו לא יכולים לפרוץ פנימה.‬
‫יש שם שלושה ילדים. איך נפרוץ פנימה?‬
‫פתאום הוא ילד?‬
‫אתה לא מבין.‬
‫יש שם חטופה.‬
‫מה זה הטירוף הזה של אנשים‬ ‫שעושים רומנטיזציה לפושע? לא.‬
‫- 97 שעות לחטיפה -‬
‫בסביבות השעה 14:00‬
‫החל מו"מ בנוגע למסמך.‬
‫לינדמברג ביקש לקבל מסמך חתום‬
‫שמבטיח את ביטחונו הפיזי‬
‫כאשר הוא ייכנע.‬
‫אני מבקש שתאמרו לו שאני תובע משפטי,‬
‫ובאתי כדי להבטיח את ביטחונו‬
‫ולדאוג שהכול יסתיים על הצד הטוב ביותר.‬
‫הגיע תובע‬
‫והראו אותו בטלוויזיה,‬
‫כדי שהוא יאמין לזה.‬
‫הכינו את המסמך, הוא נחתם.‬
‫שלחו ללינדמברג את המסמך באמצעות חבל.‬
‫ייתכן שהפרשה הזו קרובה לסיום?‬
‫אני מאמין שכן.‬
‫גם אם הוא הצליח לישון קצת בלילה,‬
‫הוא תשוש מבחינה נפשית.‬
‫הוא יתעשת,‬
‫ואני מאמין שהוא ייכנע תוך שעות ספורות.‬
‫אז הוא הגיב בפניקה,‬
‫"שלחו לי מסמך, אני לא מבין שם כלום."‬
‫"הכול קשקושים. אני לא מבין."‬ ‫זה היה חסר טעם. לא יצא מזה כלום.‬
‫אותי הוא לא שכנע.‬
‫אם אתה פוחד למות, תסגיר את עצמך.‬
‫המשטרה לא תחסל אותו מול המצלמות.‬
‫- 100 שעות לחטיפה -‬
‫פרשת השבי הארוכה ביותר‬
‫במדינת סאו פאולו,‬ ‫נמשכת כבר יותר ממאה שעות.‬
‫בסביבות היום החמישי,‬
‫לינדמברג התחיל להתנהג בצורה שונה לחלוטין.‬
‫אני רואה‬
‫מלאך קטן שאומר לי: "אל תעשה את זה",‬
‫ושטן קטן שאומר: "תעשה את זה. אל תוותר."‬
‫יש פה מלאך ושטן. השטן אומר לי לעשות את זה.‬
‫"תמשיך, אל תעצור."‬
‫המלאך אומר "אל תעשה את זה."‬ ‫אני מבולבל. אני לחוץ.‬
‫אני נטול רגשות, חסר לב.‬
‫אני חסר לב.‬
‫אני רוצה לבקש מכם טובה.‬
‫תגיד להם שיפרצו לכאן.‬
‫ניגשו אליי מהמשטרה ואמרו:‬
‫"אתמול,‬
‫"הוא הכה אותה כל היום בלי הפסקה."‬
‫הרגשתי…‬
‫שהראש שלי מסתחרר.‬
‫חשבתי: "למה הם לא נכנסים כבר?‬ ‫למה הם לא שמים לזה סוף?"‬
‫אני אסיר תודה על כל מה שעשית, כן?‬
‫אבל אני רוצה…‬
‫באיזשהו שלב אני ארצה שתפעיל את הראש.‬
‫תגיד להם…‬ ‫-אלה דיבורים אובדניים.‬
‫תגיד להם שניסית.‬
‫ואז מישהו יחליף אותך,‬
‫והם יתנו פקודה לפרוץ פנימה,‬ ‫ואני אשים סוף לכל הסיפור, טוב?‬
‫נהיה בלתי אפשרי‬
‫לדבר ולנהל איתו משא ומתן בהגיון.‬
‫הוא הבהיר היטב‬
‫שהוא יממש את כוונתו‬ ‫לרצוח את אלואה ולהתאבד.‬
‫אז מאותו רגע,‬
‫אם תישמע ירייה בתוך הדירה,‬
‫נקבע שהצוות הטקטי יפעל.‬
‫מינינו צוות שיוכל לפרוץ לדירה.‬
‫המשטרה כבר הניחה חומרי נפץ על הדלת.‬
‫הכול היה מוכן.‬
‫התובע ועורך הדין של הילד‬
‫באים לישיבת העיתונאים.‬
‫נאמר לנו שתהיה‬ ‫ועידת עיתונאים עם קולונל פליקס,‬
‫מפקד המבצע כולו.‬
‫מיהרנו לשם,‬
‫וכל העיתונאים התכוננו לריאיון.‬
‫אני מבקש מכם להתאזר בסבלנות.‬
‫אני צריך להכין את הציוד‬
‫כדי שנוכל לעשות את זה כמו שצריך.‬
‫המתח היה בשיאו.‬
‫אפילו לא היה מידע שאסור לפרסום.‬
‫לא יכולנו לדעת מה קורה.‬
‫קדימה, קדימה.‬ ‫-אתה נכנס?‬
‫כולם רצים, תראו.‬
‫לינדמברג! אלוהים!‬
‫ליזו!‬
‫פוצצנו את הדלת שהוא חסם עם שולחן,‬
‫ומאחורי השולחן הייתה עוד כוננית.‬
‫הם נכנסו!‬
‫לא יכולתי לראות אותו.‬
‫הוא הסתתר מאחורי עמוד, ככה.‬
‫יש מהומה רבה מחוץ לבניין.‬
‫ניארה יצאה הרגע.‬
‫אנחנו רואים את הבנות משוחררות.‬
‫אלוהים! איפה אלואה?‬
‫איפה אלואה?‬
‫אלוהים!‬
‫היו יריות.‬
‫הוא ירה בה.‬
‫הוא ירה בה, היא על הרצפה.‬ ‫-על הרצפה?‬
‫זה מה שראינו.‬
‫ניארה יוצאת עם היד על הפה,‬
‫מלאה בדם,‬
‫ואז אחד השוטרים ירד למטה עם אחותי‬
‫בזרועותיו.‬
‫סליחה.‬
‫כשאלואה יצאה משם על אלונקה, מחוסרת הכרה,‬
‫באותו רגע,‬
‫אני חושב שברזיל הבינה‬
‫את גודל הכאוס בפרשת אלואה.‬
‫תפסו אותו.‬
‫תראו! הבחור מקדימה זה לינדמברג.‬
‫זה הוא?‬
‫לינדמברג יוצא החוצה. זה הוא בחולצה האדומה.‬
‫מוציאים אותו החוצה באזיקים.‬
‫תחזיקו אותו!‬
‫- 17 באוקטובר, 10:00‬ ‫בית החולים סנטו אנדרה -‬
‫בני, רוניקסון,‬
‫היה זה שסיפר לי שהיא נורתה.‬
‫הוא אמר: "אבא,‬
‫"הוא ירה בה פעמיים."‬
‫ושאלתי אתו: "ירו בו? תגיד לי."‬
‫"ירו בו?" הוא אמר: "לא, אבא."‬
‫"אלואה חטפה שני כדורים.‬ ‫הוא ירה בה פעמיים."‬
‫ואז קרסתי. התעלפתי, לא יודע.‬
‫לפני שעה קלה, אלואה יצאה מחדר הניתוח.‬
‫היא שרדה, היא בחיים.‬
‫בקרוב, הרופאים שניתחו אותה‬
‫ימסרו הצהרה לתקשורת.‬
‫יצאו כמה רופאים ואמרו:‬
‫"עשינו כל מה שיכולנו.‬
‫"עכשיו היא בידי שמיים.‬
‫"מפני שהיא נורתה בראשה.‬
‫"עשינו כל מה שיכולנו."‬
‫ואז אני…‬
‫התמוטטתי.‬
‫כי לא ידעתי שהיא נורתה בראש.‬
‫ואז אמרו לי שהיא בתרדמת.‬
‫לקחו אותי…‬
‫לקחו אותי לראות אותה.‬
‫הרגשתי שאני הולכת להקיא.‬ ‫אמרתי: "מתוקה, אימא פה."‬
‫ואז הרגשתי רע מאוד,‬
‫והוציאו אותי מהחדר.‬
‫הסוף הטרגי של החטיפה‬ ‫הותיר שאלות רבות באוויר.‬
‫האם המשטרה עשתה טעות?‬
‫לא היו פקודות.‬
‫הצוות שחיכה בצד שמע יריות, ופרץ פנימה.‬
‫פאביו, האם המשטרה‬ ‫באמת הגיבה לירייה של הצעיר?‬
‫נסימנטו, מחלקת הזיהוי הפלילי‬ ‫תצטרך לקבוע אם קודם נורתה ירייה,‬
‫או שהירי התרחש‬ ‫כתוצאה מפריצת המשטרה פנימה.‬
‫למרות ששוחררה לביתה,‬
‫ניארה נמצאת כאן ומוסרת עדות‬
‫לתובעים המשפטיים ולמפקד המשטרה האחראי.‬
‫ניארה!‬
‫על פי עדותה של ניארה,‬
‫- לואיס קרלוס דוס סנטוס‬ ‫מפקד המשטרה -‬
‫לינדמברג לא ירה לפני הפיצוץ.‬
‫האם היא שיקרה?‬
‫היא לא שיקרה. היא הייתה קורבן.‬
‫היא הייתה בעיצומו של משבר.‬
‫היא נערה בת 15‬
‫שיכולה להתבלבל בקלות.‬
‫ייתכן שהיא התבלבלה וטעתה.‬
‫הירייה שלינדמברג ירה הייתה‬
‫הטריגר לפעולות של יחידת ההשתלטות.‬
‫נקודה. ללא ספק. אין לי ספק לגבי זה.‬
‫אין ראיות‬
‫לקול ירי כלשהו‬
‫ב-12 הדקות שקדמו לפיצוץ.‬
‫היה פיצוץ.‬
‫קודם פיצוץ,‬
‫ואחר כך יריות.‬
‫כן, זאת האמת.‬
‫הם יצרו את הנרטיב הזה‬
‫כדי שהמדינה תזוכה מאשמה.‬
‫המושל המדיני התנצל בפני משפחתה של אלואה,‬
‫אך הגן על האמצעים שנקט צוות המו"מ.‬
‫יחידת ההשתלטות מיומנת ביותר.‬
‫אלה אנשים אמיצים מאוד,‬
‫שעברו הכשרה יסודית.‬
‫ראינו בפרשת אלואה‬
‫שהצלפים,‬
‫שהיו להם אין ספור הזדמנויות לירות בחוטף,‬
‫לא קיבלו את האישור לירות. מדוע?‬
‫מה שלום ההורים שלך?‬
‫מצבם טוב, בהתחשב בנסיבות.‬
‫הם מזועזעים, אבל…‬
‫דוח רפואי חדש על מצבה של אלואה…‬
‫אלואה פימנטל…‬ ‫-אלואה כריסטינה דה סילבה…‬
‫במצב אנוש.‬ ‫-סיכון ממשי לחייה.‬
‫הסימנים החיוניים שלה תקינים, היא נושמת…‬
‫בדיקה חדשה נערכה…‬ ‫-ניתוח נוסף.‬
‫לא חל שיפור במצבה.‬
‫הנערה במצב אנוש.‬
‫אשתי באה אליי ואמרה: "זה נגמר."‬
‫"זה נגמר."‬
‫"אלואה מתה."‬
‫הייתי מרוסקת.‬
‫לא ידעתי מה לעשות.‬
‫רציתי למות.‬
‫אבל שני הבנים שלי חיבקו אותי.‬
‫רוניקסון ודוגלאס.‬
‫אז הבנתי שיש לי עוד שני ילדים.‬
‫אמרתי…‬
‫"זה נגמר. נגמר."‬
‫אנשים הגיעו ממרחק כדי להשתתף בלוויה.‬
‫וברזיל כולה נעצרה‬ ‫כדי לכבד את הבאתה של אלואה למנוחות.‬
‫- גרזיאלי אוליביירה‬ ‫חברה של אלואה -‬
‫הרגשתי שהכול קרה באשמתי.‬
‫אז לא ידעתי מה לומר לה.‬
‫לא הצלחתי לחשוב על משהו לומר.‬
‫לא יכולתי להפסיק להאשים את עצמי.‬
‫אז פשוט צפיתי בדממה.‬
‫איך זה לחכות 100 שעות כשאת אימא?‬
‫בשבילנו, מאה שעות הם חמישה ימים.‬
‫לאימא, זה נצח.‬
‫מאה השעות האלה לא הסתיימו עבור האימא.‬
‫מבחינתה, 100 השעות האלה‬ ‫יימשכו עד סוף חייה.‬
‫גם כאן ההמולה עוברת קצת את הגבול,‬
‫כי היא הפכה למוצר.‬
‫ואז זה נגמר.‬
‫כולם הלכו,‬
‫והמשפחה שלה נשארה שם.‬
‫אנחנו כבר לא היינו שם בשביל לתעד את המופע.‬
‫הלכנו.‬
‫קיפלנו את הציוד שלנו,‬
‫והלכנו.‬
‫האם זה באמת מה שרצינו?‬
‫כלומר, האם זו ההתנהגות שאנחנו רוצים כחברה?‬
‫כעיתונאים, כחברה,‬
‫כשוטרים, האם זה באמת מה שאנחנו רוצים?‬
‫עד עצם היום הזה, אנשים אומרים לנו:‬ ‫"אתם אחראיים למותה של אלואה."‬
‫אז טפלו את האשמה עליי.‬
‫אני מבטיח לכם ולכל מי שצופה,‬
‫שכל עיתונאי אחר היה שמח להיות במקומי.‬
‫אני נכנסתי לזירת הפשע, והבאתי לשם את הקהל.‬
‫- 13 בפברואר, 2012‬ ‫המשפט של לינדמברג -‬
‫הוא עבר לידי וצחק.‬
‫הוא צחק לכולם בפנים.‬
‫אז הוא…‬
‫הוא לא הרגיש חרטה.‬
‫אין ספק שקיומו של חוק נגד רצח נשים‬
‫לא הרתיע את לינדמברג מלרצוח את אלואה.‬
‫מה שהשתנה הוא העלייה במודעות של החברה.‬
‫זו עלייה מתונה, לדעתי,‬
‫אבל יש כבר הכרה בכך‬
‫שמעשי אלימות נגד נשים הם דבר רציני מאוד.‬
‫אחר הצהריים היה מלא ציפייה,‬
‫בין כותלי בית המשפט‬ ‫של סנטו אנדרה ומחוץ לו.‬
‫התביעה וההגנה ממתינות‬
‫להחלטת חבר המושבעים.‬
‫צריך להרשיע אותו.‬
‫כמה זמן הוא צריך לשבת בכלא?‬ ‫-כמה שיותר.‬
‫הוא הרס את המשפחה שלי.‬
‫עכשיו אנחנו…‬
‫אנחנו מתמודדים עם זה.‬
‫נתמודד עם זה.‬
‫אבל הכאב נשאר.‬
‫אם אלואה רק הייתה…‬
‫היא לא זכתה להכיר את הבת שלי.‬
‫עכשיו מה?‬
‫21 ביוני, יום ההולדת של רוניקסון.‬
‫אני מקווה שהוא יצליח להגיע‬ ‫ולהיות איתנו כאן, בסאו פאולו.‬
‫כל המשפחה מתגעגעת אליו מאוד.‬
‫חמישה באוגוסט, יום ההולדת של אחי הקטן.‬
‫אברטון דוגלאס, שאני אוהבת מאוד.‬
‫אני מקווה שזה יהיה יום שמח.‬
‫ב-2008…‬
‫קודם כול, אלך לים.‬
‫שנית, אנוח קצת.‬
‫שלישית, אמצא עבודה.‬
‫רביעית,‬
‫- קטעים מיומנה של אלואה -‬
‫אתארס לליזו.‬
‫לינדמברג אלבס נידון ל-98 שנות מאסר.‬
‫הוא הצליח להפחית את עונשו ל-39 שנים,‬
‫וכעת מרצה את עונשו בכלא חצי-פתוח.‬
‫בשנת 2018, נקבע כי ממשלת סאו פאולו‬
‫- תפצה את ניארה רודריגז‬ ‫על נזקים נפשיים, פיזיים ואסתטיים. -‬
‫- משפחתה של אלואה‬ ‫מעולם לא קיבלה פיצוי מהרשויות. -‬
‫- בעקבות פרשת אלואה,‬ ‫מחלקת הביטחון של סאו פאולו פרסמה החלטה -‬
‫- המחייבת שימוש בפרוטוקולים נוקשים יותר -‬
‫- ומגבילה את מעורבות התקשורת‬ ‫בעת מו"מ מתמשך במקרים של חטיפה. -‬
‫- המשפחה החליטה‬ ‫לתרום את איבריה של אלואה. -‬
‫- שבעה אנשים שונים קיבלו את הלב, הריאות,‬ ‫הלבלב, הכבד, הכליות והרשתיות של אלואה. -‬
‫תרגום כתוביות: טל אקשטיין‬