Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
SANTO ANDRÉ - SÃO PAULO
2. února,
naše výročí.
2. ÚNORA 2008
S přítelem jsme si hodně blízcí.
A jsme šťastní.
Miluju ho
bezpodmínečně.
Eloá a Lindemberg,
láska na věky.
O OSM MĚSÍCŮ POZDĚJI
Chci se pomstít.
Spousta lidí za tohle zaplatí.
Spousta lidí bude trpět a brečet.
POLICIE
13. ŘÍJNA 2008 21:00
Volala mi policie z manželova telefonu.
Hned jsem dostala strach.
Ptala jsem se, jestli měl nehodu.
Jestli mu někdo ublížil, jestli může mluvit.
Řekli mi, že je v pořádku,
ale moje dcera je zamčená v bytě.
Že ji tam uvěznil její přítel.
PŘÍPAD ELOÁ: RUKOJMÍ V PŘÍMÉM PŘENOSU
BYTOVÁ JEDNOTKA CDHU - 13. ŘÍJNA 2008 14:00
V den únosu,
když jsem přišel domů,
klepal jsem na dveře…
Volal jsem za dveřmi i pod okny, ale nikdo neodpovídal.
MLADŠÍ BRATR ELOÁ
Říkal jsem si, že sestra asi spí.
„To snad ne.“
Když jsem přijel domů, z dálky jsem viděl,
jak Douglas sedí u vchodu do budovy.
OTEC ELOÁ
Řekl: „Eloá zmizela.“ A já: „Co?“
V tu chvíli zevnitř zakřičel: „Jděte pryč, nebo vás zastřelím!“
Poznali jsme ho po…
„Lindembergu, to jsi ty?“
„Jsem tu a odejdu jedině jako mrtvola.
Zabiju Eloá.
Zabiju kluky i Nayaru.“
Byla tam moje sestra, Nayara, Victor a Iago.
Když jsem zjistil, že jsou uvnitř,
nemohl jsem tomu uvěřit.
Nechápal jsem, co se to děje.
5 HODIN JAKO RUKOJMÍ
Řekl, ať nevoláme policii. Souhlasil jsem.
Victorův táta se o něj bál, protože byl celý den pryč,
tak poprosil projíždějící policii o pomoc.
Byla to problematická čtvrť.
SERŽANT PRVNÍ VYJEDNÁVAČ
Ani ne 300 metrů odtamtud bylo pár míst, kde se obchoduje s drogami.
Seržant Atos šel nahoru a řekli jsme mu,
ať nechodí ke dveřím, nebo bude střílet.
Lindemberg viděl policejní auto
a hrozně znervózněl.
„Říkal jsem, ať nevoláte poldy! Všechny zabiju.“
Zavolal jsem mu, začal vyjednávat a on mi nadával.
- Moje holka, ta kurva… - Nejsem tvoje holka.
Drž hubu!
Povídal jsem mu: „Ne, to nedělej, klid.“ Snažil jsem se ho uklidnit.
„Rovnou to zarazíme. Vždyť jsi nic neudělal.
Nech je jít a nic se nestalo.“
Bylo to jako na houpačce.
Chvílemi byl klidný a mluvil se mnou jako s nejlepším přítelem.
Jindy byl nervózní.
Pak se policisté rozhodli zavolat speciální taktickou jednotku GATE.
GATE jsou experti.
Když má společnost problém, volá policii.
Když má problém policie, volá GATE.
GATE má většinou dobré výsledky.
KAPITÁN BÝVALÝ VELITEL GATE
Přijela vyjednávací jednotka,
navázali kontakt s Atosem a zjistili, jaká je situace.
Zásahová jednotka zaujala pozici, kdykoli se mohlo jít do akce.
SERŽANT TAKTICKÁ JEDNOTKA GATE
Odstřelovač buď zabije, nebo způsobí velmi vážné zranění.
Práce vyjednávače je přimět únosce pochopit,
že nejlepší řešení je to, které předkládá vyjednávač.
Je lepší jít do vězení. Ta druhá možnost je horší.
A případ Eloá byl velmi zapeklitý,
protože šlo o emocionální rozrušení.
V takovém případě je všechno velmi citlivé.
Jednotka GATE dorazila v dodávce, připravená na vše.
Šel jsem do dodávky a pokračoval ve vyjednávání.
Co bys chtěl? Řekni mi to, ať ti můžu pomoct.
- Co bych chtěl? - Jo.
Chci zabít Eloá, sebe a pustit Barbie.
Během vyjednávání řekl:
„Chci mluvit s matkou Eloá, s mojí tchyní.“
Tak pojďme pro ni.
Řekl, že až s ní promluví,
pustí Eloá.
Přivedli ji. Přešli jsme ulici.
Měl jsem neprůstřelný štít, dal jsem ho…
dal jsem štít před nás dva.
Dali mi telefon a on řekl:
„Neříkal jsem, že udělám něco šíleného?
Ale vy jste mi nevěřila.“
A já řekla: „Já myslela, že ublížíš sobě.“
MATKA ELOÁ
„Chlapče, nedělej to.
Prosím, nedělej to.
Pusť ty dívky, pojďte dolů.
Půjdu s tebou, kamkoli půjdeš ty. Neopustím tě.“
Změnil se.
Zdálo se… Řekl: „Ne.
Když nebude moje, nebude patřit nikomu.
Živá odsud nevyjde.“
9 HODIN JAKO RUKOJMÍ
Vzal jsem telefon a řekl mu, ať dívku pustí, ale on, že ji nepustí.
Že prý si to rozmyslel.
Byl jsem první reportér na místě činu
a byl tam dav lidí.
INVESTIGATIVNÍ REPORTÉR
Všichni obyvatelé bytového komplexu byli venku.
Hned mi došlo,
že je to neobvyklá situace.
Takže jsem zkoumal ten únos,
ale také jednotlivé zúčastněné strany.
Kdo je Eloá?
Co byl Lindemberg zač?
Jako by byly součástí zápletky.
Jednou jsem je vzal do São Caetano.
Došlo tam ke rvačce. On ji zarazil.
Chodil sem s Eloá,
byl klidný, tichý, nikdy nebyl problém.
- Měl špatnou partu? - Ne.
To je láska, ne? Chápou to jen ti, kdo ji poznali.
LINDEMBERGOVA SESTRA
Jsou spolu tři roky, ne měsíc.
Stalo se něco úžasného.
Lindemberg mi řekl, že se mnou chce chodit.
ZÁPISY Z DENÍKU ELOÁ
Liso mi řekl, že jsem žena jeho života
a chce si mě vzít.
Nikdy jsem si nemyslela, že budu takhle někoho milovat.
Říkala mi všechno.
Ale neřekla mi, že se zamilovala.
Protože věděla, že to nedovolíme.
Pak si s námi přišel promluvit a my mu to řekli.
Řekla jsem mu, že jí je teprve 12 let.
Že je to jen mladická láska.
On všechno přijal. Řekla jsem: „Žádné rande.
Nebudete nikam chodit.
Budete jenom tady doma.“
Začal se mi líbit.
Byl ke mně upřímný. Začal jsem ho mít rád.
Byl pro mě jako syn.
Dělal jsem pro něj, co jsem mohl.
Nebyl žádný zločinec.
Byl ještě dítě, pracoval.
Neměl záznam v trestním rejstříku.
Nic takového. „Máme ho zlikvidovat?“ To ne.
Nechtěl přijít o ten vztah, o tu osobu.
Lidé dělají pro lásku nepředstavitelné věci.
Zločinec poháněný vášní často zvažuje, že získá buď všechno, nebo nic.
Držel jsem se své strategie.
Nemůžu s ním delší dobu nemluvit,
to mu jen umožní přemýšlet a jednat.
Ne, musím mu pořád volat.
Taky si nesmí odpočinout.
Nakonec řekl: „Dobře, přesvědčil jsi mě. Někoho propustím.“
Vidíme velký pohyb policie kolem budovy,
kde se Lindemberg nachází.
Je tu velký rozruch a je cítit napětí.
PŘEŽIVŠÍ RUKOJMÍ
Dělali jsme úkoly ze zeměpisu.
Vlastně jsme měli jít ke mně domů,
dělat ty úkoly.
Ale ona řekla,
že u ní nikdo není, můžeme jít tam, vytisknout si to a udělat si oběd.
Byl čas na oběd.
Asi deset nebo dvacet minut po nás
dorazil Lindemberg.
Asi nečekal, že tam budeme.
Nayara a Iago spolu chodili.
Takže ho to nejspíš zarazilo.
Myslel si,
že možná taky s Eloá něco mám.
Myslel jsem, že mě zabije.
Tehdy řekl, že bude hůř. Hrůza teprve začne.
Pověděl nám,
že má dost nábojů na celý měsíc.
Pořád jí něco vyčítal.
„Můj život kvůli tobě skončil.
Stala se z tebe coura,
kvůli tomu počítači a internetu.“
Když chtěl vidět, co se děje venku,
popadl Nayaru a namířil jí zbraní do obličeje.
Varoval nás: „Když si něco zkusíte, zabiju ji.“
Nayara měla výraznou osobnost.
V Lindembergových očích za to mohla Nayara.
PROKURÁTORKA V PŘÍPADU ELOÁ
Vinil ji, že se k němu Eloá nevrátí a nepodřídí se mu.
KDYŽ UKONČILA VZTAH, SBLÍŽILA SE ELOÁ S NAYAROU
Eloá řekla: „Ne, budeme zase spolu.
Pusť nás. Ať už je tohle za námi. Budeme spolu.“
Ale on na to: „To říkáš jenom teď.
Až tohle skončí, nevrátíš se ke mně.
Vrátíš se ke svým kamarádům.“
V určitou chvíli jsem omdlel.
Když jsem se probral, Eloá se mnou třásla.
„Probuď se, Vitinho.“
Řekla mu, ať mě pustí, že mi není dobře.
Uběhlo ještě pár minut a on mi řekl,
ať jdu do obýváku,
ať odejdu pryč.
Vyšel Victor a mířil dolů. Šel jsem za ním.
Zavolal jsem mu. „Tys vystřelil?“
Potvrdil to. „Ale proč?“
„Abych dokázal, že nejsem dobrý chlap. Mýlíš se ve mně.“
10 HODIN A 30 MINUT JAKO RUKOJMÍ
Nechal jsem ho asi 20 minut uklidnit,
znovu mu zavolal a pokračoval dál se svou strategií je osvobodit.
Asi za hodinu a půl nebo za dvě hodiny řekl,
že pustí někoho dalšího.
Lindemberg propustil dva chlapce.
Nayara, kamarádka bývalé přítelkyně, nechtěla odejít, když se dozvěděla,
že plánuje zabít Eloá a pak sebe.
Vážně mě zasáhlo, když Victor a Iago vyšli ven
a Victor mi řekl: „Vidíš, co tvůj kámoš dělá?“
Cítil jsem se hrozně.
Protože byl vážně jako můj bratr.
Byli jsme si blízcí. Hráli jsme spolu fotbal.
Když si získal mou důvěru,
začal se na ni vyptávat.
„Jak se má tvoje sestra?
Chodí s někým? Seznam mě s ní.“
Tehdy spolu začali chodit.
STARŠÍ BRATR ELOÁ
Nikdy se mi nelíbilo, že spolu chodí.
Žili jsme v komunitě, takže se všichni znali.
Někteří kluci se předávkovali, některé zatkli, všechno možné…
Tihle kluci spolu hráli fotbal a ping pong.
A já s nimi nikdy neměl nic společného.
Nekamarádil se s nimi.
Občas jsem s nimi vídal Lindemberga a to mi vadilo.
„Sakra, vždyť ten chodí s mojí sestrou.“
Když propustil jen ty dva kluky, měl jsem strach.
Těžko by je držel jako rukojmí,
zatímco riskuje svůj život.
Co kdyby se spolčili
a něco proti němu zkusili?
Teď měl jen dvě dívky. To nebylo dobré.
Zavolal jsem mu a mluvil dál.
„No tak, Liso, můžu nahoru? Nepůjdu až ke dveřím.
Chci tě vidět, ať si můžeme promluvit.“
„Chceš mě vidět?
Hele, jsem tady u okna.“
Zeptal jsem se ho: „Míříš na mě zbraní?“
A on: „Ne. Bojíš se zbraní? Copak nejsi polda?“
A já: „Míříš na mě.“ A on: „Ne, nebudu mířit.“
Výstřel zasáhl sloup, málem mě trefil do obličeje.
Ptám se ho: „Střílíš na mě?“ A on: „Nemáš vestu?“
„Co když mě trefíš do obličeje?“ A on: „Umřeš.“
A zavěsil.
Tenhle případ jen tak neskončí.
18 HODIN JAKO RUKOJMÍ
Máme živé záběry z města Santo André,
kde Lindemberg, 22letý muž,
drží jako rukojmí dvě dospívající dívky.
Když se rozednilo, začala se srocovat média.
Rychle se to tam plnilo.
Když jsem dorazil, všichni byli rozmístění.
Oblast byla zabezpečená, média byla daleko,
policisté všude kolem, přecházeli sem tam.
REPORTÉR
Naší strategií bylo mířit kamerou na byt…
INVESTIGATIVNÍ REPORTÉR
…aby nám nic neuniklo.
Bylo nám jasné, že se tam únosce s rukojmími ukážou.
Uvnitř netušili, co a v jakém měřítku se venku odehrává.
Zjistili, jak je to veliké, až když to začali ukazovat v televizi.
Opět přelétáme nad městem Santo André,
kde 22letý mladík drží dvě dívky jako rukojmí.
Mám tu Domingose Pereiru,
Lindembergova přítele, se kterým už rok pracuje.
Domingos mi povídal, že Lindemberg je klidný a mírný člověk.
Jak se choval v práci?
Byl to čestný chlap. Nikdy v práci nechyběl.
Postupem času Lindemberg viděl, že je hlavní hrdina toho cirkusu,
který tu vystavěli kolem zločinu, který páchal.
Měl publikum, což byla média.
A měl „ženu svého života“,
která se účastnila jako hlavní ženská postava téhle hry.
Ozval se další výstřel.
Lindemberg vystřelil už počtvrté.
Pár policistů se přibližuje, aby zjistili, co se stalo.
Lindemberg vystřelil,
protože se mu nelíbil komentář jednoho reportéra,
který to potvrdil.
Tehdy nám bylo jasné,
že Lindemberg, ten prosťáček, už není žádný prosťáček.
Teď je to zločinec,
který všem ukazuje, že má moc.
Bohužel je to tak,
že lidé považují špatné zprávy za zajímavé.
Byla tam spousta lidí, jedna dlouhá páska a hodně policejních aut.
Nikdy jsem neviděl tolik policistů. Nemohl jsem uvěřit, že to dělá.
Všichni jsou napjatí.
Lidi nemůžou jít do práce ani pro auto do garáže.
Nemůžou nic dělat.
Celá čtvrť se zastavila. Prostě zastavila.
Proboha, Liso.
Pusť Eloá.
Proboha, Liso.
27 HODIN JAKO RUKOJMÍ
Už to bylo víc než 24 hodin.
Únos neskončil.
Věci se začínaly vymykat kontrole.
Rozhodli se mě nahradit.
Zaprvé, protože jsem nedělal pokroky.
Zadruhé, protože jsem si potřeboval odpočinout.
A kapitán Giovanini,
tehdejší velitel GATE, se ujal vyjednávání.
Má odtamtud dobrý výhled, všechno vidí.
KAPITÁN VELITEL GATE
Má zbraň a spoustu munice.
Má na mušce dvě osoby.
Takže situace je velmi komplikovaná.
Tak hele, Liso, nekomplikuj si to.
Kámo, toho se nebojím.
Když jsem přišel, věděl jsem, že odsud živej neodejdu.
Kdo to řekl? Ty se z toho dostaneš.
Záleží vám jenom na těch dvou holkách.
- Chci, abyste vyvázli živí všichni. - Tobě na mně nezáleží.
Než jsem přišel, už jsem věděl, že umřu.
Kdyby mi na tobě nezáleželo, už bychom byli uvnitř.
Udělal jsem si to sám.
Uzavřel jsem dohodu sám se sebou, přišel jsem živej a odejdu mrtvej.
Únosci mají vzorec.
Vždycky něco chtějí.
On ale nic nechtěl.
Chtěl s ní jenom strávit víc času.
Nedalo se nic dělat. Nijak to nepostupovalo.
Problém je, že už to trvá spoustu hodin.
Policii se zřejmě nepodařilo únosce vyčerpat.
Pořád nevědí, jak se tomu mladíkovi podařilo ubránit,
i přes veškerý tlak policie.
S tím klukem to bylo těžké.
Myslel si, že stojí nade všemi.
Tehdy jsem mu musel ukázat, kdo tam velí.
„Vypněte elektřinu a telefon.“
Vypnutý proud je špatné znamení.
Policie ve vyjednávání nepokročila.
Přitvrdili.
Toho uvnitř to určitě naštve.
Bude pod tlakem.
Zapněte ty světla, kurva.
Nemáte na výběr, nebo tady bude hůř.
A pro koho?
Pro tebe ne, hezoune.
Ani pro kámoše.
Ty holky budou trpět. Jejich rodiny budou trpět.
Nadával policii. Dost ho to…
naštvalo.
V tu chvíli se nedalo věřit člověku, který se vymkl kontrole,
všude kolem novináři, byl pod velkým tlakem.
Řekl mé sestře, aby zavolala.
Řekla mi: „Mami, prosím, věříš mi?“
A já na to: „Jistě, zlato.“
Byla jsem ráda, že s ní mluvím.
Všechno špatné, co jsem cítila,
jako by zmizelo.
„Jistěže ti věřím.“
„Mami, řekni jim, ať znovu zapnou proud. Prosím.
Ať ho zapnou.“
Nerozmýšlela jsem se. Řekla jsem jim, ať ten proud znovu zapnou.
Manžel se rozčílil, že to po nich nemůžeme chtít.
A on mi to položil.
Zabiju tu holku i sebe.
K čemu to bude?
- Jo, ale… - To nikomu nepomůže, Liso.
Zabiju ji, ani se to nedozvíte.
Svážu ji a ubodám.
Nemusím střílet, abych ji zabil.
Mluvil ostře.
„Když nezapnete proud, zabiju je.“
32 HODIN JAKO RUKOJMÍ
Sem tam jsem zaslechl:
„Vidím ho. Mám povolení střílet?“
„Ne, nemáš.“
Hezký večer. Policie prozatím trvá na vyjednávání.
Smyslem je Lindemberga naprosto vyčerpat,
aby ho přemohla únava.
A pak co? Můžu znovu zapnout proud.
Ale musíš mi ukázat projev dobré vůle. Tos zatím neudělal.
V posledních hodinách únosce jeví známky únavy.
Byl zahnaný do kouta.
Měli jsme doslova téměř vyrovnané síly.
Viděl to.
NAYAŘIN OTEC
Otec jedné z dívek dostal informace od Lindemberga,
že ji propustí.
Očekává se, že k tomu dojde velmi brzy.
Kolovalo tolik fám,
že vyjednává,
že měl někoho propustit.
V tu chvíli jsme moc informací neměli.
Vidíme, jak dívka odjíždí.
Je to šťastný konec pro Nayaru,
kterou převáží do místní nemocnice.
Věřil jsem ve strategii policie.
Myslel jsem, že s ní vyjde ven, nebo řekne nám…
Řekne mně nebo Tině, abychom šli nahoru,
nebo možná Douglasovi, a půjdeme dolů společně.
Když vyšla Nayara,
zdálo se, že to postupuje,
ale bál jsem se, že jí nějak ublíží.
Bál jsem se, že ji znásilní
nebo udělá něco v tom smyslu.
43 HODIN JAKO RUKOJMÍ
Máme živé záběry z vrtulníku.
Počet vozů médií kolem bytového komplexu,
kde se únos odehrává, se zvýšil.
Nayara sdělila policii…
NOVINÁŘKA
…že čtyři teenagery svázal a bil.
Velké televizní stanice měly dobré pozice.
Už měly pronajaté byty.
Bylo to každý sám za sebe. Bylo tam od všeho trochu.
Zvědaví lidé, média, policie…
Diváci to chtěli vidět. Když ten případ zmínili, a to kdokoli,
kdo o tom nonstop informoval, publikum reagovalo.
Lidé odmítají odejít.
Chtějí, aby ten případ dobře dopadl.
Lindemberg je s Eloá tamhle.
Měli jsme televizi navíc,
aby nám nic neuteklo,
protože stanice o tom vysílala 24 hodin denně.
KAMARÁDKA ELOÁ
Byla to v podstatě reality show.
Vidíme, že dnes je policie kolem budovy rozmístěna jinak.
Včera jsme viděli jen toto záchranářské auto…
Novináři prošli zadem, zkoušeli se dostat do jiných bytů,
chodili od jedné budovy ke druhé.
Byl tam malý kopec, schovali se tam a snažili se něco získat.
Narušovalo to operaci.
Naše taktické strategie
byli kompromitovány kvůli novinářům
a publicitě případu.
Naše přítomnost v takovém případě nic neruší.
To tvrdí policie, když ztrácí kontrolu.
Takže je jednodušší
svalit vinu na něco jiného.
Můžou média držet dál.
„Překážíte nám. Musíte se držet dál.“
Bude to náročné? Ano.
Budeme si stěžovat? Ano.
Ale držte média dál. Je to prosté.
Ta izolace, i když byla značná…
V dálce byl vrtulník s výkonnými kamerami,
které dokázaly zazoomovat až na naše odznaky GATE.
Všude byly kamery.
Nic jim nebylo svaté.
A my z médií neměli žádné odpovědi.
Na cokoli jsme se zeptali,
policie říkala: „Pracujeme na tom. Vážně.“
Ale kolik hodin už uběhlo?
Mám pochybnosti, zvlášť v tomto případě,
jestli vojenská policie měla definovanou strategii.
Dva policisté ve vedlejším bytě odposlouchávali pomocí skleniček.
Slyšeli jsme bití, nadávky, stěhování nábytku…
Kdykoli mohlo být nutné jít do akce.
Pořád jsem si říkal: „Proč tam policie nejde?
Proč nezasáhnou odstřelovači?“
Měli odstřelovače.
Viděl jsem ho tam celé dny i noci,
ve stejné pozici a…
Proč nemohl jednat?
Je to absurdní.
Absurdní.
Názor veřejnosti má velkou váhu.
Je v celostátní televizi
a lidi si říkali: „Ale ne. On není zločinec.“
Až do pondělní půl druhé odpoledne byl Lindemberg obyčejný člověk.
Po hádce s přítelkyní
si přinesl jednu nebo dvě zbraně a přišel si to vyříkat.
Měl podporu médií, která ukazovala všechno venku,
a on tak věřil, že je dobrý chlap,
který se naštval, ale dá se to vyřešit.
VLÁDA NEPOVOLILA LINDEMBERGA ZASTŘELIT
Úřady se bály kritiky v případě, že by vydaly rozkaz zabít Lindemberga,
který držel dvě dívky jako rukojmí, protože nebyl zločinec.
GATE postupuje opatrně. Velmi pečlivě.
GUVERNÉR STÁTU SÃO PAULO
Toto musí mít šťastný konec.
Případ se musí vyřešit tak, aby se nikomu nic nestalo.
Při vyjednávání bylo řečeno,
že ho nesmí zabít, protože guvernér si myslí, že je…
dobrý chlap, který se jenom zhroutil.
Opakovali, že má práci a ve firmě je už nějakou dobu.
„DOBRÝ CHLAP“, KLUK PLATIL ÚČTY, NEŽ SE VLOUPAL K BÝVALÉ PŘÍTELKYNI
Lidé si idealizují zločiny z vášně.
Takový příběh vytváří společnost.
A to nejde rychle.
Trvá to dlouho.
Proč myslíte, že to udělal?
To nevím. Asi z lásky.
Dnes bych nejspíš měla ještě jednu otázku.
„Takhle vypadá láska?“
„MILUJE JI TAK MOC, AŽ PŘIŠEL O ROZUM“
Jako by ho zprostili toho, že je zločinec,
a zacházeli s ním jako se zamilovaným chudákem.
„Ty rukojmí, co se dostali ven, nijak nezranil, že ne?
Není tak zlý.“
Moc dobře si vybavuju, jak tam skupina mladých žen křičela:
„Lindembergu, kde jsi? Chceme tě vidět.“
Podívejte do okna!
- Hele! - Lindemberg!
Do prdele!
To, jak na něj venku lidi pokřikovali,
byl jen důsledek toho cirkusu
a role, kterou dostal a do které se vžil.
„Teď jsem někdo, kontrolu mám já a ona tady zůstane.“
Viděl to a řekl si: „Bože, jsem hvězda!“
Lindemberg Alves se několikrát objevil v okně do koupelny.
Bude střílet.
V okamžiku nepozornosti Eloá otevřela okno
a signalizovala, že je v pořádku.
Pak se ozval Lindembergův křik.
Zavři to okno, kurva!
A co Eloá?
Kdy vyslyšeli ji?
Kdy jí dali příležitost se vyjádřit
nebo ukázat, co cítí ona?
Zločinec se stal hlavním hrdinou.
O ní jsme téměř nic nevěděli.
Jen to, že je jí 15 nebo 16 let.
Nějakou dobu s ním chodila,
pak ten vztah ukončila.
Když spolu začali chodit, jí bylo 12 a jemu 19.
Bylo jí 12, byla…
Byla sotva teenager.
Byla to ještě holka.
Ale když povyrostla,
došlo jí: „Tak počkat.“
Víte?
„Tohle mi nevyhovuje. Chci z toho ven.“
Ale on si myslel, že mu patří, a s rozchodem se nesmířil.
Mluvily jsme spolu v autobuse
a ona mi řekla, že její přítel žárlí.
Pozvala jsem ji ven.
Ale řekla: „On žárlí. Proto nikam nechodím. Kvůli němu.“
Pamatuju si, jak se rozešli poprvé.
Když byl se mnou, předstíral, že brečí.
Chtěl, abych jí nosil dárky.
Chtěl po mně, ať pro něj něco udělám.
Takže jsem do ní neustále šil.
„Musíš se s ním dát zase dohromady.“
Když se pak rozešli,
žárlil ještě víc.
Tehdy ji začal sledovat až ke škole.
Vyzvedával jsem ji ze školy.
Díval jsem se na ni.
Viděla motorku a dostala strach.
Parkoval jsem, podíval se na ni a řekl: „Co? Co tě vyděsilo?“
Ale věděl jsem to, bylo jasné, že se bojí.
Viděla motorku a hned si myslela, že je to on.
Ježíši, pomoz mi.
Procházím zkouškou a už to skoro vzdávám.
Pane, vyřeš to.
Postarej se o mě.
Už chodila na tři různé kurzy.
Začínala žít.
Běžně ji vozil a vyzvedával táta.
Ale ten den musel pracovat, tak jela autobusem.
Praštil ji do zad. Dal jí facku.
Přišla domů s pláčem.
Plakala.
Jakmile jsem to slyšel, šel jsem k němu domů.
Řekl jsem mu: „Rozešli jste se, ne?
Nechce se k tobě vrátit.“
Podíval se mi do očí a tvrdil, že ji neuhodil.
Chtěl jsem, aby se přiznal.
Ale on opakoval, že ji neuhodil.
Že prý Eloá přehání. Že lže.
A slíbil, že jí nijak neublíží.
Slíbil mi to.
Slíbil to.
Jenže já už jsem mu nevěřila.
Ale můj manžel ano.
Chtěl se mnou mluvit.
Byl jsem s lidmi od GATE,
zavolali mu.
Pak mi dali telefon.
A on začal mluvit o tom dni, kdy jsem šel k němu domů.
Řekl mi, že jsem se mu za to pořád neomluvil.
To jsem…
No sakra, víte?
Vyjednávač od GATE mi naznačil, ať se mu omluvím.
Tak jsem řekl: „Jestli jde o tohle, omluvím se hned teď.
O nic nejde. Pojď dolů a já se ti omluvím.
Vůbec mě nenapadlo, že to způsobí…
že se tě to tak dotklo.“
To by udělal každý bratr.
A on začal říkat: „Ne, teď už jsem tady.
Mám situaci pod kontrolou. Kde jsi teď ty?“
Znervózněl, tak vyjednávač řekl, že bude lepší zavěsit.
47 HODIN JAKO RUKOJMÍ
Třetí den únosu nedošlo k žádnému pokroku.
Policie volala Lindembergovi dvakrát.
Hovory trvaly jen pár vteřin
a on nekladl žádné požadavky.
Řekl, že nechce mluvit, a zavěsil.
Zavolali mi a řekli, že pomůžu s vyjednáváním.
„Nám už to nejde.
Nemáme žádné výsledky.
Jednání je na mrtvém bodě.“
GATE udělalo správnou věc.
Všimli si, že Lindemberg a bratr Eloá byli velmi dobří přátelé.
A že by jim ten chlapec mohl pomoct.
- I když byl ještě dítě? - To vůbec ničemu nevadí.
Nezpochybňovala jsem to.
Pořád jsem doufala, že to dobře dopadne.
Všechno, co nám řekli…
to jsme taky udělali.
Giovanini mu zavolal.
A on na to: „Co chcete?“ Byl dost agresivní.
Tak jsem řekl: „To jsem já.“
„Kdo?“
A já: „Copak nepoznáváš můj hlas? Tady Douglas.“ Pak se uklidnil.
Víš, že jsem byl vždycky na tvojí straně,
vždycky jsem ti pomáhal získat ji zpátky.
Díky.
Takže tě prosím, abys bral ohledy na naše přátelství.
Věděl jsem, že budeš chtít, abych ji pustil.
Tak…
Ne, zapomeň na mou sestru.
Mluvím o tobě a o mně, o našem přátelství.
To je teď nejdůležitější.
Řekni mi, co chceš.
Pojďme ven.
Budeš v pohodě.
Jsem na tvojí straně.
Půjdeme ven a poznáme nový lidi.
Na to už není čas. Půjdu do vězení. Tam mě zabijou.
Zlynčujou mě tam.
Ne, nepůjdeš do vězení. Je tu tvůj právník.
Věřil jsem, že všechno napravím.
Myslel jsem si, že jsme tak blízcí přátelé,
že to dokážu napravit.
Pak policie řekla:
„Chce, aby Douglas udělal tohle. Chce…“
Douglas byl s nimi.
„Douglasi, vezmi tohle, tamto.“
Je pes na chodbě?
Jo, vezmu ji ke schodům. Když pro ni nepřijdeš, umře hlady.
Protože sem se nevrátí.
- Dobře. - Vedu dva psy.
Fajn, už jdu.
Douglas byl dítě.
Když se vracel, mohl mého syna zastřelit.
Mohl být další oběť. Nikdo nevěděl, co mu běží v hlavě.
Musel jsem sledovat papír před sebou.
To, co na něj psali.
Nemohl jsem říct, co jsem chtěl. Sledoval jsem ten papír.
Pojďme ven, Liso.
Co říkáš…
Rozhodnu se za pár hodin.
Rozhodni se teď. Pojďme ven.
Nech mě rozhodnout. Teď mi to nemyslí.
Tvoje sestra mě znervózňuje.
Chtěl jsem tam jít
a na místě ho zmlátit.
Ale nemohl jsem nic říct.
Teď zavěsím, protože tvoje sestra vyvádí.
Drž hubu, ticho. Nech mě s ním mluvit.
Chci slyšet, co mi chce říct. Sklapni!
Drž hubu!
Klid, zapomeň na ni.
Jestli začne mluvit, zavěsím.
Chceš mi něco říct, ale ona tě nenechá mluvit. Povídej.
Vyřiď jí ode mě, že má být potichu.
Je to hrozně smutné.
Jste na druhé straně linky.
Slyšíte, jak vaši sestru napadá člověk,
který býval váš nejlepší kamarád.
Bez vysvětlení.
To je něco, co nikdy…
Nikdy to nezapomenu.
Nikdy mu to neodpustím.
Nikdy.
Už ses rozhodl?
Přemýšlím.
Přemýšlej. To je dobře.
Kde je Adriano?
Hned vedle mě.
- Dej mi ho. - Dobře.
Haló, Liso?
Mám požadavek.
Jo? Co potřebuješ?
Chce jíst.
- Ty budeš taky jíst? - Ne, já sním, co je tady.
Jo?
Když ona jí nezdravý jídlo, je jí blbě. Potřebuje opravdový jídlo.
Chtěl, abych tam šel
a donesl mu něco k jídlu.
Takže…
Giovanini se ho ptal, jak to myslí.
50 HODIN JAKO RUKOJMÍ
Ona poleze dolů?
Tohle je velmi napjatá chvíle.
Do okna byl umístěn provaz uvázaný z prostěradel.
Očekávání jsou vysoká. Možná po něm sleze dolů.
Nikdo teď přesně neví, co se stane.
Byla jsem na druhé straně.
A někdo… „Eloá je v okně!“
Nemohla jsem… Jenom jsem běžela.
Dceruško!
Holčičko!
Dceruško!
Dceruško moje!
Uklidni se, mami.
Křičela jsem: „Pojď dolů, zlato!“ Myslela jsem, že sleze po laně.
Ona mi řekla:
„Uklidni se, mami.“
Holčičko!
- Holčičko moje! - Klid.
Pojď dolů, zlato!
Klid, nikdo se nepřibližujte.
Uklidněte se.
Prosím, klid.
Bylo vidět, že se snaží ovládat, ale ruce se jí třásly.
Viděli jsme, jak se jí třesou.
Je to jídlo.
V tu chvíli
nabralo zpravodajství nový rozměr.
O případu Eloá mluvila celá Brazílie.
Začali jsme hledat jakékoli nové informace,
abychom mohli ukázat něco,
k čemu ostatní média ještě neměla přístup.
Otázečka, madam. Bylo jí zle?
Nevím, nebyla jsem tu.
Viděli jsme to v televizi.
TRAGICKÝ PŘÍPAD ELOÁ ZVEDÁ SLEDOVANOST
Začali bagatelizovat závažnost toho, co se dělo.
Zajímalo je, co měli k obědu,
jak se sprchovali…
O tom všem média mluvila.
Bohužel všichni chtěli nějaké novinky, podat to jinak.
Podle policie jim poslali rýži, fazole,
steak a hranolky, o které si Lindemberg řekl.
Zdálo se, že lidé…
téměř doufali, že to neskončí.
Snad to dopadne dobře.
PRÁVNÍK
Budoucí svatbou s jeho přítelkyní, kterou miluje, že?
Je to hypnotizující,
a to ve zlém.
Je to jako jet kolem autonehody.
Nemáte rádi krev, ale nemůžete odolat.
Začali jsme si uvědomovat, že je situace velmi choulostivá.
Strávili jste tam celou noc,
pak další a ještě jednu.
A nic se neměnilo. Policie tam nevtrhla.
Co jsme měli natáčet? Budovu a kameru namířenou na byt?
Byla to oblast s vysokou kriminalitou.
Pro novináře bylo nebezpečné trávit tam noc.
Ozbrojení zločinci se začali volně pohybovat
mezi diváky toho hororového scénáře.
Drogoví dealeři si stěžovali.
Policie jim překážela. Přicházeli o spoustu peněz.
Volali na nás: „Hej, reportéři,
dostaňte ho pryč, nebo to nechte na nás.
Odveďte policajty a my ho vyřídíme.“
Vrazili by tam a zabili ho.
Bylo to v jejich moci. A on se toho bál.
I policie se bála, že k tomu dojde.
58 HODIN JAKO RUKOJMÍ
Jedna televizní stanice se rozhodla zavolat do bytu.
Pak nastal rozruch.
Unavený jsem se vrátil na stanici.
Všichni byli unavení.
REPORTÉR
Viděl jsem dva producenty.
Řekli mi:
„Mluvili jsme s Lindembergem.“
Byl jsem z té informace v šoku.
„Co jste nahráli?“
A oni: „Nenahráli jsme to.“
Řekl jsem, ať přede mě dají kameru.
„Zavoláme a když to zvedne, natočím to.“
Kdo je to?
Zdravím, Lindembergu, jsme přátelé rodiny.
Je všechno v pořádku?
Kdo je to?
Jsem Luiz Guerra. Jak jste na tom?
- Jsme přátelé… - To je Luiz Guerra.
Reportér Sonii Abrãové, volám za vaši rodinu.
Vaše matka je zoufalá. Chce vědět, jestli je vše v pořádku.
Jste reportér?
Ano. Chceme vědět, jestli jste v pořádku.
Měli jsme o vás strach.
Byl jsem hrozně nervózní.
Byl jsem napjatý a unavený
trvalo to tak dlouho a…
najednou jsem byl v situaci, která mohla příběh změnit.
Mohl zmáčknout spoušť a říct: „Nahráváte to?
Teď ji zastřelím.“
- Vysíláte živě? - Nahráváme to.
Můžu dát do vysílání, co budete chtít.
Náš rozhovor?
Promluvíme si. Chci vám pomoct.
Chci vám pomoct a říct vám,
že kapitán vám zaručuje ochranu.
Nemáte se čeho bát.
Ať se k budově nikdo nepřibližuje.
Jestli se někdo přiblíží…
Přišel sem kapitán a zazvonil u dveří.
Málem jsem Eloá zastřelil.
Kdyby šel dovnitř,
už bysme byli mrtví.
Volat únosci,
abyste s ním udělali rozhovor,
jako by to byla nějaká žhavá zpráva nebo něco exkluzivního,
je zločin.
Počkejte, něco vám řekne.
Nechte ji s námi promluvit.
Dobrý den.
Zdravím, Eloá. Tady Luiz Guerra. Jste v pořádku?
Kdo je to?
Luiz Guerra, reportér Sonii Abrãové. Jak jste na tom?
Dobře.
Byla velmi silná a říkala, že je všechno v pořádku.
Třásl se jí hlas.
Byla…
Bylo poznat, že plakala.
Začal jsem tušit, jak je ta situace nebezpečná.
Nebyla to žádná hra.
Chcete poslat vzkaz matce?
Zajímalo by mě, jak se jí daří, jak se daří mojí rodině.
Jsou v pořádku.
- Všechno je… - Poslat rodičům pusu.
- Můžete… - Říct jim, že je mám ráda.
Řekněte jim to ještě jednou.
Chci říct mámě, že ji mám moc ráda.
Tátu taky.
Mám je moc ráda.
Nepodařilo se přimět únosce vzdát,
potom co poskytl živý rozhovor jedné televizní stanici.
Od té doby už únosce nezvedá telefon.
Jaký je veřejný zájem na rozhovoru s Lindembergem ve chvíli,
když ohrožuje život Eloá?
Ten hovor Lindemberga hluboko uvnitř změnil,
stalo se z něj něco většího, než byl on sám.
Případu to nesmírně uškodilo.
Nesmírně.
66 HODIN JAKO RUKOJMÍ
Dnes je situace ještě napjatější,
tady v bytě v Santo André v sãopaulském regionu ABC.
Lindemberg vzal Eloá k oknu v koupelně.
Používají telefon.
Vyjednávání bylo obnoveno.
Už ji nechci, už nikdy.
Nenávidím ji.
Co musí udělat, aby se dostala ven?
Chovat se slušně a chápat mě, což nedělá.
Jak to myslíš, že tě nechápe?
Když s ní mluvím, křičí a je hysterická.
- Že prej na ni chci hodit skleničku. - Mlátíš mě.
Řekl, že je unavený a chce se vzdát.
Giovanini mu řekl, ať vezme zbraně
a dá je do záchoda.
A on: „Tak jo. Půjdu ven.
Nechám zbraně na záchodě, jak jsi mi řekl.
Vyjdu ven a budu držet Eloá za ruku.
Půjdu k Nayaře.
Vezmu za ruku Nayaru, půjdeme dolů,
vezmu za ruku Douglase a vzdám se.“
Lindemberg slíbil, že únos ukončí,
když se do bytu vrátí Nayara.
Všichni dole zatím doufají v to nejlepší.
Přivést zpět do vyjednávání Nayaru
byl strategický tah krizového manažera,
vedoucího úřadu pro veřejnou bezpečnost a prokurátora.
Rozhodli to všichni.
- Ahoj, Nayaro. - Všechno dobrý?
- Už je ti líp? - Jo. Jsi v klidu?
Jsem v klidu.
Opravdu uděláš všechno, co říkáš?
- Jo. Věříš mi? - Věřím.
Ahoj, zlatíčko.
- Jdeš nahoru? - Jo, zlato, jdu.
Tak jo, uvidíme se u dveří.
- Ať nahoru nejde policie. - Dobře.
- Nikdo. - Jasně. Dej mi ho k telefonu.
- Všechno bude v pořádku. - Jo.
Jak jsem ti slibovala, jo?
- Jo, ahoj. - Ahoj. Mám tě ráda.
Bylo rozhodnuto, že zásahová jednotka nezasáhne,
protože Nayara dostala instrukce zastavit o patro níž,
odkud měla s Lindembergem mluvit.
Když jsem šel po schodech nahoru,
viděl jsem ho v okýnku v koupelně.
Jeho a Eloá.
Tak jsem zastavil tam, kde jsem měl…
a pak už jsem s nimi nebyl v kontaktu, protože Nayara šla s telefonem nahoru.
Viděl jsem policisty,
ale neviděl jsem, jak jde Nayara nahoru.
Najednou jsem viděl…
Policista mě zavolal, ať jdu k němu,
tak jsem šel.
A pak nastal chaos.
Plukovníku, byla chyba poslat Nayaru zpátky?
Její matka souhlasila.
PLUKOVNÍK VELITEL ZÁSAHOVÉ JEDNOTKY
Byla s důstojníky z GATE.
Dostali ji ven a teď ji poslali zpátky.
Podle nich za to můžeme my, ale oni udělali hloupost.
Žádné dítě nemá být v tak riskantní situaci.
SPECIALISTA NA PRÁVA DĚTÍ A MLADISTVÝCH
Podle velení operace Nayara není rukojmí.
Rozhodla se do bytu vrátit.
Udělala něco, co jsme nečekali.
Čelili jsme situaci, jako kdyby moje dítě…
Sám mám tři děti.
…jako by uvnitř bylo jedno z nich.
Jako by dítě…
Dal bych na Nayařino místo své dítě.
NEUDĚLALI JSME CHYBU. KLIDNĚ BYCHOM TO ZOPAKOVALI.
To, že se Nayara vrátila do bytu, se nikdy nemělo stát.
GATE se zapsalo do historie jako první jednotka,
která se dostala z jednoho rukojmí na dvě.
Přišla jsem a uklidnila ho.
Je v pohodě, je v klidu. Ano?
Rozhodl se.
- Jo? - Dobře.
Nebojte, vaší dceři se nic nestane.
NAYAŘINA MATKA
Věřím ti, Liso. Všichni tři budete v pořádku.
Jak jsem předtím řekla.
Řekla jsem to v televizi,
všichni tři se v pořádku dostanete domů.
Neboj se.
Ano?
Za pár minut půjdeme dolů.
Dobře.
Nebojte se.
- Super. Jsem v klidu. Ahoj. - Nashle.
Když doteď nesplnil nic z toho, co řekl,
proč by to dělal teď?
Mnohokrát sliboval, že Eloá pustí.
„Pustím ji po tom či onom. Řekněte mu, ať mě přijde ochránit.“
Nikdy nedodržel slovo.
76 HODIN JAKO RUKOJMÍ
Čas plyne a nic se neděje. Očekávání se zvyšují.
Nayara je pořád v bytě.
Rodinní příslušníci stále čekají.
Matka Eloá, Cristina,
je tamhle v bytě a čeká na informace.
Publikum kvůli něčemu takovému šílí.
Vlastně, buďme upřímní,
je to skvělý příběh.
Policie nechala zajmout další rukojmí
a únosce oklamal všechny ty policisty a…
Kolega ze stanice Globo mi vynadal. „Podívej, cos to udělal.
To jsi dělat neměl.“
A pak s ním Zelda Mellová udělala rozhovor jako já.
REPORTÉRKA TV GLOBO
Propustím ji jako ostatní.
Neřeknu přesně kdy,
nikoho nevaruju.
Prostě se to stane.
Diváci to chtěli vidět, tak se z toho stal závod,
kdo s ním udělá rozhovor jako další.
Když nebudou spolupracovat, tak já taky ne.
Litujete toho?
Zatím ničeho nelituju.
Ona si tohle zaslouží.
Jestli udělají nějakou pitomost, ona i já zemřeme.
Jaké právo má Lindemberg
mířit zbraní na dívku
a dávat u toho rozhovor?
Stal se z toho cirkus.
Nejsem ten, za koho mě všichni považují. Nechci shnít ve vězení.
Stal se hvězdou.
Z Lindemberga byla hvězda.
Nechali ho, aby naživo říkal, co chce.
Náš produkční tým se spojil s Lindembergem.
Už neudělá nic bezohledného.
Opravdu. Rodiny mohou být v klidu.
Jako matka jsem s ním chtěla mluvit.
Ale nezvedal to.
Když jsem mu volala, nezvedal to.
Ale mluvil s novináři?
Jen Bůh ví,
co jsme prožívali.
Jakmile si Lindemberg uvědomil, že má na své straně média,
mnohem méně vyjednával s policií
a využíval prostor, který dostal v celostátní televizi.
Všichni měli neuvěřitelně vysokou sledovanost
a on zastrašoval policii víc a víc.
Takže trojúhelník, který vznikl,
mezi Lindembergem, policií a médii,
se zhroutil.
A pak už držel otěže jediný člověk.
A to byl Lindemberg.
95 HODIN JAKO RUKOJMÍ
Poledne.
V okně bytu byl vyvěšen dres São Paulo FC.
K našemu překvapení
se o několik hodin později ukázal manažer São Paulo FC,
který byl zároveň radním,
aby pomohl s vyšetřováním.
Žádáme, aby to dopadlo dobře.
MANAŽER SÃO PAULO FC
Může policii věřit.
Nepřišli ho potrestat. Jsou tu, aby ho chránili.
Bylo jasné, že se to vymklo kontrole.
Všichni chtěli najít řešení.
A kdo by ho našel, vyšel by z toho jako hrdina.
Situace se vyhrotila natolik,
že už nebylo cesty ven, protože už to trvalo pět dní.
A protože jsme pořádně nejedli,
udělalo se mi zle.
Záchranáři mi pomohli a viděli,
že šlo o infarkt.
Řekl, že jeho život skončil. A že na tom nezáleží.
Záleželo jen na tom dostat odtamtud jeho dceru.
ZÁKAZ VSTUPU
Protože vyjednávání stagnovalo,
policie se uchýlila k taktice, kterou už použili.
V úterý vypnuli proud.
Tentokrát jsou tam Lindemberg s dívkami bez jídla.
Hodili z okna batoh, aby dostali oběd.
Ale žádosti nebylo vyhověno.
Měl jsem obavy, jestli se případ vyřeší,
protože Lindemberg neprojevil žádné známky spolupráce.
Nemůžeme tam vpadnout.
Jsou tam tři děti. Jak bychom mohli?
Jak to, že byl dítě?
To nepochopíte.
Je tam rukojmí.
Co je to za šílenství,
že si lidé idealizovali zločince? Ne.
97 HODIN JAKO RUKOJMÍ
Kolem 14:00 se začalo vyjednávat o dokumentu.
Lindemberg chtěl podepsaný dokument zaručující,
že se mu nic nestane, až se vzdá.
Prosím, dejte mu vědět,
že jsem prokurátor a jsem tu,
abych mu zaručil, že se mu nic nestane
a že to dobře dopadne.
Přišel prokurátor,
ukázali ho v televizi,
aby tomu věřil.
Sepsali ten dokument, podepsali ho.
Poslali ten dokument Lindembergovi po laně.
Možná se případ blíží ke konci?
Věřím, že ano.
I když se v noci trochu vyspal,
je emocionálně vyčerpaný.
Určitě dostane rozum
a věřím, že se za pár hodin vzdá.
Celý rozčílený odpověděl:
„Poslali mi cár papíru, vůbec tomu nerozumím.
Jsou to jen čmáranice, nechápu to.“ Bylo to v podstatě k ničemu.
Mě nepřesvědčil.
Jestli se bojíš umřít, tak se vzdej.
Policie by ho před novináři nezabila.
100 HODIN JAKO RUKOJMÍ
Nejdelší případ věznění ve státě São Paulo už trvá déle než 100 hodin.
Asi pátý den se začal Lindemberg chovat úplně jinak než doposud.
Vidím andílka a říká mi: „Nedělej to.“
A malý ďábel mi říká: „Udělej to. Nemůžeš to nechat být.“
Je tu anděl a ďábel. Ďábel mi říká, ať to udělám.
„Jen tak dál, nepřestávej.“
Anděl říká: „Nedělej to.“ Jsem zmatenej a nervózní.
Nemám žádný pocity, žádný srdce.
Jsem bezcitnej chlap.
Mám na tebe prosbu.
Řekni jim, ať už sem vpadnou.
Přišla za mnou policie
a řekli: „Včera…
ji celý den mlátil.“
Byl jsem…
Točila se mi hlava.
Nechápal jsem, proč už tam nevpadnou, proč to neukončí.
Děkuju za všechno, cos pro mě udělal.
Ale chci…
Přijde čas, kdy se budeš muset zamyslet.
- Řekni jim… - Přemýšlí o sebevraždě.
Řekni jim, že jsi unavenej.
Pak tě někdo nahradí
a vydá rozkaz, aby sem přišli, a já to celý skoncuju.
Najednou bylo nemožné s ním mluvit a vyjednávat logicky.
Dával jasně najevo,
že provede to, co měl v úmyslu, a zabije Eloá i sebe.
Takže od té chvíle,
kdyby se z bytu ozval výstřel,
zásahová jednotka měla zelenou.
Sestavili jsme tým, který měl vtrhnout do bytu.
Policie už na dveře umístila výbušniny.
Vše bylo připravené.
Prokurátor a právník toho kluka
přijedou na tiskovou konferenci.
Prý bude tisková konference s plukovníkem Félixem,
velitelem celé operace.
Honem jsme tam šli.
Všechna média byla připravená.
Prosím o trpělivost.
Musím sehnat vybavení,
abychom to mohli udělat pořádně.
Napětí bylo hmatatelné.
Nebyly ani žádné informace mimo kamery.
Nic jiného jsme se nedozvěděli.
- Honem. - Jdeš tam?
Všichni utíkají.
Lindembergu! Proboha!
Liso!
Vyhodili jsme do povětří dveře, které byly zabarikádované stolem.
A za stůl postavil skříňku.
Vpadli dovnitř!
Neviděl jsem ho.
Schoval se za sloup, takhle.
Před budovou je velký rozruch!
Právě vyšla Nayara.
Vidíme, že dívky odcházejí.
Panebože! Kde je Eloá?
Kde je Eloá?
Bože!
Ozvaly se výstřely.
- Střelil ji. - Střelil ji?
- Je na zemi. - Na zemi?
To jsme viděli.
Nayara šla dolů s rukou na ústech,
celá od krve.
Pak šel dolů policista s mojí sestrou,
držel ji v náručí.
Omlouvám se.
Když Eloá odvezli, na nosítkách a v bezvědomí,
v tu chvíli si Brazílie uvědomila,
jak velký průšvih případ Eloá byl.
Dostali ho.
Hele! Ten vepředu je Lindemberg.
Není to on?
Lindemberg vychází. To je on, v červeném.
Vychází v poutech.
Držte ho.
Držte ho!
17. ŘÍJNA, 22:00 OBECNÍ NEMOCNICE SANTO ANDRÉ
Ten, kdo mi řekl,
že ji postřelil, byl můj syn Ronickson.
Řekl: „Tati,
dvakrát ji střelil.“
Ptal jsem se na něho: „Zastřelili ho?“
„Víš…“
„Zastřelili ho?“ A on: „Ne, tati.
Dvakrát Eloá střelil. Dvakrát.“
Pak jsem se složil. Omdlel jsem, nevím.
Operace Eloá právě skončila.
Přežila, je naživu.
Doktoři, kteří ji operovali,
by měli brzy vydat prohlášení.
Přišli doktoři a říkali:
„Udělali jsme, co jsme mohli.
Teď je to v rukou Božích.
Protože ji střelil do hlavy.
Udělali jsme, co jsme mohli.“
Pak jsem…
Pak jsem se zhroutila.
Protože jsem netušila, že ji střelil do hlavy.
Potom nám oznámili, že je v kómatu.
Vzali mě…
Vzali mě za ní.
Bylo mi špatně. Řekla jsem jí: „Zlato, máma je tady.“
Pak se mi udělalo zle.
Vyvedli mě z pokoje.
Tragický konec únosu zanechal ve vzduchu otázku.
Udělala policie chybu?
Nebyly žádné rozkazy.
Tým venku slyšel výstřely a šel dovnitř.
Fábio, vážně policie reagovala na výstřel toho chlapce?
Forenzní experti budou muset vysvětlit, zda se nejdřív ozval výstřel,
nebo jestli ke střelbě došlo kvůli zásahu policie.
I když Nayaru propustili,
bude vypovídat zde
před prokurátorem a policejním náčelníkem.
Nayaro!
Podle toho, co nám řekla Nayara…
POLICEJNÍ NÁČELNÍK
…Lindemberg před výbuchem nevystřelil.
Lhala?
Nelhala. Byla oběť.
Byla uprostřed krize.
Je jí 15 let,
snadno se mohla splést.
Může být zmatená, prostě se spletla.
Lindemberg vystřelil,
proto GATE zasáhlo.
Tečka. Bezpochyby. Vůbec o tom nepochybuju.
Není žádný důkaz,
že by se ve 12 minutách před výbuchem…
SOUDNÍ ZNALEC
…ozval jakýkoli výstřel.
Došlo k výbuchu.
Nejdřív výbuch,
pak se ozvaly výstřely.
Ano, taková je pravda.
Vytvořili příběh,
aby byl stát zproštěn viny.
Guvernér státu se omluvil rodině Eloá,
ale obhajoval opatření přijatá vyjednávacím týmem.
GATE je velmi zkušená jednotka.
Jsou velmi stateční.
Velmi dobře připravení.
V případu Eloá jsme viděli,
že odstřelovači,
kteří měli množství příležitostí
únosce zastřelit,
ty rozkazy nedostali. Proč?
Jak jsou na tom rodiče?
V rámci možností dobře.
Jsou otřesení, ale…
Nová lékařská zpráva o zdravotním stavu Eloá…
- Eloá Pimentelová… - Eloá Cristina…
- …v kritickém stavu… - …vážné ohrožení života…
Životní funkce dobré, srdce bije, dýchá…
- …udělali nové testy… - …další operace…
Nevykazovala zlepšení.
Zdravotní stav dívky je vážný.
Přišla žena a řekla mi, že je po všem.
„Je konec. Eloá zemřela.“
Byla jsem zdrcená.
Nevěděla jsem, co dělat.
Chtěla jsem umřít.
Ale moji dva synové mě objali.
Ronickson a Douglas.
Takže mi došlo, že mám další dvě děti.
Řekl jsem…
„Je konec. Konec.“
Lidé přijeli z daleka, aby vzdali poslední poctu.
A při pohřbu Eloá se celá Brazílie zastavila.
Měl jsem pocit, že za to můžu já.
Nevěděl jsem, co jí mám říct.
Nenapadlo mě, co říct.
Nemohl jsem se přestat obviňovat.
Takže jsem jen mlčky přihlížel.
Jaké to je pro matku čekat 100 hodin?
Pro nás je 100 hodin pět dní.
Pro matku je to věčnost.
Pro tuhle matku těch 100 hodin neskončilo.
Těch 100 hodin bude trvat až do konce jejího života.
Rozruch byl taky trochu za hranicí.
Protože se to stalo produktem.
A pak bylo po všem.
Všichni odešli.
A její rodina tam zůstala.
Představení skončilo.
Odešli jsme.
Posbírali jsme si světla
a odešli jsme.
Opravdu to tak chceme?
Chceme jako společnost takové chování?
Jako novináři, jako společnost,
jako policisté, opravdu to tak chceme?
Dodnes lidé říkají: „Ty můžeš za smrt Eloá.“
Udělali ze mě viníka.
Můžu ujistit vás a všechny, kdo to teď sledují,
že v mé kůži chtěli být všichni novináři.
Šel jsem na místo činu, vzal jsem tam diváky.
13. ÚNORA 2012 LINDEMBERGŮV SOUD
Prošel kolem mě a smál se.
Všem se vysmál do očí.
Takže…
Nelitoval toho.
Jistě, existence zákona o femicidě
by v té době Lindembergovi nezabránila Eloá zabít.
Mění se to, že si to společnost více uvědomuje.
Podle mého názoru stále pomalým tempem,
ale lidé začínají chápat,
že násilné činy proti ženám jsou velmi závažné.
Odpoledne bylo plné očekávání, uvnitř
i před budovou soudu v Santo André.
Obžaloba i obhajoba čekaly
na rozhodnutí poroty.
Měl by být odsouzen.
- Jak dlouho by měl být ve vězení? - Co nejdéle.
Zničil mi rodinu.
Teď…
se s tím vypořádáme.
Vypořádáme se s tím.
Ale rána zůstává.
Jaké by to bylo, kdyby Eloá…
Nepozná moji dceru.
Víte?
21. června, Ronicksonovy narozeniny.
Doufám, že bude tady v São Paulu s námi.
Celé rodině moc chybí.
5. srpna, mladší bráška má narozeniny.
Everton Douglas, mám ho moc ráda.
Doufám, že to bude šťastný den.
V roce 2008…
Zaprvé půjdu na pláž.
Zadruhé budu odpočívat.
Zatřetí si najdu práci.
Začtvrté
se zasnoubím s Lisem.
LINDEMBERG ALVES BYL ODSOUZEN K 98 LETŮM VĚZENÍ.
PODAŘILO SE MU TREST SNÍŽIT NA 39 LET
A ODPYKÁVÁ SI HO VE VĚZNICI S ČÁSTEČNĚ OTEVŘENÝM REŽIMEM.
V ROCE 2018 MUSELA SPRÁVA SÃO PAULA
ZAPLATIT NAYAŘE RODRIGUESOVÉ MORÁLNÍ, MATERIÁLNÍ A ESTETICKÉ ŠKODY.
RODINA ELOÁ NIKDY ŽÁDNÉ ODŠKODNĚNÍ OD ÚŘADŮ NEDOSTALA.
PO PŘÍPADU ELOÁ ZVEŘEJNIL ÚŘAD PRO VEŘEJNOU BEZPEČNOST V SÃO PAULU
USNESENÍ UKLÁDAJÍCÍ PŘÍSNĚJŠÍ PROTOKOLY
A OMEZUJÍCÍ ÚČAST MÉDIÍ NA PROBÍHAJÍCÍCH VYJEDNÁVÁNÍ O ÚNOSU.
RODINA SE ROZHODLA DAROVAT JEJÍ ORGÁNY.
SEDM RŮZNÝCH LIDÍ OBDRŽELO
SRDCE, PLÍCE, SLINIVKU, JÁTRA, LEDVINY A ROHOVKY ELOÁ.
Překlad titulků: Zuzana Stifterová