Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Mám tú najväčšiu smolu v dejinách smoliarstva.
V obchode sa odo mňa drž ďalej, jasné?
Preto moja sestra kráča desať krokov predo mnou.
Aby sa na ňu moja smola nenalepila.
Život smoliara nie je ľahký.
Musím myslieť dva kroky dopredu.
Pozri. Brzdi!
Podľa mamy sa príliš trápim.
Ale to nevie, aká pohroma nás čaká.
Neveríte mi? Len sa pozrite.
Ale to všetko sa stane zajtra.
Dnes mám dosť starostí s týmto.
Prepána!
Bože!
A keď sa zdá, že to už nemôže byť horšie…
Môj Prius!
…ukáže sa, že môže.
Mia!
Vitaj doma, mami.
ALEXANDER A JEHO OTRASNÝ, PRÍŠERNÝ, NAOZAJ VEĽMI ZLÝ VÝLET
- Vypočuj ma. - Nie. Máš zaracha.
- Prečo ma nepočúvaš? - Asi navždy.
Ja som za to ale nemohla.
Má pravdu, mami. Ten hydrant som nevidel.
Akosi na nás vyskočil.
Presne. Trestáš ma za jeho smolu?
- Má pravdu. - Nie. Nezvaľuj to naňho.
- Môžeš za to ty. - A ja. Tiež som bol v aute.
Presne. Také veci sa mu stávajú vždy.
Ako keď skoro podpálil dedkov dom.
Hej, to bolo zlé. Plynovým grilom sa stále vyhýbam.
Som z nich na nervy.
- Vieš čo? Môžeš za to ty. - Akože ja?
Lebo si pracovala, keď si ma mala učiť šoférovať.
Píšem cestovateľské články. Musím cestovať.
Ako to mám asi robiť z domu?
To nestačí, že ma nútiš na týždeň bývať v buse?
Kľúče.
Veď o nič nejde. Bolo to len trochu vody.
- Preboha! - Žiješ?
Vydrž!
Dopekla.
Mobil.
Ale veď je plesozvanie.
Také slovo nepoznám.
Nepotrebujem dovolenku s touto rodinou,
potrebujem dovolenku bez nej!
- Pánečku. - Nekrič na mamu!
Prepáč, babka.
Mami, ledva si došla domov.
Nepotrebuješ si zdriemnuť či kávu?
Choď do svojej izby.
Bez problémov.
Toto bude ten najnebezpečnejší výlet v dejinách.
Čo to mamku napadlo?
Zlatko?
Mám pre teba suvenír.
Pozri.
Vďaka.
Mami, máš predstavu, koľko bolo minulý rok železničných nehôd?
2 178.
Zlatko, zasa to robíš.
Vymýšľaš katastrofické scenáre.
Vďaka nim ešte žijem.
Miláčik.
Bude to zábava, sľubujem.
Na rodinnej dovolenke sme predsa neboli celé veky.
A nemali by sme šetriť?
Videla si, koľko stojí benzín?
Celé nám to platí časopis.
A čo keby si mi pomohol napísať článok?
- Veď miluješ pravopis… - Mami…
…a gramatiku a overovanie faktov.
To hej.
Je po nás.
Viem, že je to teraz pomalé,
ale ľuďom u nás chutí.
To je super, Frank, ale nenajeme sa z toho.
Tá recenzia nebola zlá.
Vraj máme detailne, odborne
a skvele pripravené jedlo.
Hej, ale aj to, že:
„Menu Franka Garciu, žiaľ, nemá dušu.“
Pozri, je to jedna recenzia.
Jedna recenzia, ktorá mohla všetko zmeniť.
To, ako strácame peniaze… Prepáč, ale končíme.
Brett, ešte to preberme.
Z debát nájom nezaplatíme, Frank.
Si úžasný šéfkuchár, ale aj tak končíme.
- Musím končiť. Mám stretko. - Čo? Nie.
- Nazdar! - Brett, počkaj!
Drahý, videl si, čo Mia vyviedla s autom?
- To bola Mia? - Hej.
- Sú deti v poriadku? - Áno.
- Zobrala som jej mobil. - Na plesozvanie?
Prečo o tom nikto nepovedal mne?
A prečo ju niekto nemôže pozvať potom?
Môže, ale bola by posledná zo skupiny, koho pozvú,
a to by bolo zničujúce.
Zničujúce?
Máš pravdu, prežije to. Asi.
Vieš čo? To je fuk. Čo reštika?
- Fajn. Hej. - Hej?
Jasné. Obed bol skvelý.
- Bol vážne… - Fakt?
Takže sa rozbieha? To je super.
- Hej. - Hej.
Tak kde je ten tvoj nóbl karavan?
Máš sa na čo tešiť.
Je… Už je tu!
V tomto máme ísť?
Hej.
Tak to som teda nečakala.
- Čože? Poďte sa pozrieť! - Páni. Sledujte to.
- Nie je peckový? - Veď je ako jachta.
- Je predsa… - Gigantický.
Áno!
A to ste čakali nejaký prťavý bus.
Môže byť vôbec taký vysoký?
Vitajte, priezvisko.
- Čo je toto? - Kúzla.
Jedno zlé znamenie za druhým.
Prepána, zlatko!
- Toto je paráda. - Je to úžasné.
Čo to je? Ani neviem.
Ale je to pekné.
- Aké le… - Zlatko, pozeraj!
Čo je to?
Nie, radšej nič nechytaj.
Nevieme, ako to funguje.
Dobrý deň!
Ahoj! Som Missy McGillová. Vy budete Garciovci.
- Áno, to sme. - Hej.
Dajte si kávu. Je zdarma.
- Vďaka. - Dík.
- Je skvelá. - Nie.
Vitajte v Pathwinderi XR, najpokročilejšom rekreačnom vozidle na svete.
Je nádherný a musím povedať,
že veľmi pristane k vášmu domu.
Aké má výsledky z crash testov?
Aha, Jama levova.
Ideš rovno k veci, čo? Okej.
Takú otázku som nečakala.
Pathwinder XR je najbezpečnejšie rekreačné vozidlo v dejinách.
Tak vidíš.
A je o 50 % menej horľavý než náš posledný model.
Len žiaden lak na vlasy.
Ukážem vám viac?
Tvoja grimasa hovorí nie, ale tvoja duša hovorí áno.
Okej! Tu máte spálne.
- Vyspíte sa šiesti… - Pecka.
…ale ak treba, aj viacerí.
Páči sa.
Hm.
Nafukovací matrac.
Tvrdý, čo?
Počkať! Spravím fotku pre časopis.
- No jasné. - Okej.
Povedz „syr“.
Nezabudli sme ani na decká.
Nintendo Switch.
Špuntom rozumiem. Alebo deckám, či ako si hovoríte.
Je to bezpečné?
Emočne?
Keď budete mať pocit, že si neriadite život,
môžete odtiaľto ovládať všetko možné.
Tak to robím ja.
Páni. Prečíta mi to horoskop?
Jasné. A je v tom aj Spotify.
Áno!
Poďme na to, dámy! Hýbeme sa!
Okrem tohto ešte učím zumbu.
Nedáme si rýchlu lekciu?
- Nie. - Lidia.
- Lidia chodí na zumbu. - Áno!
Kam ste zmizli?
Povedala som niečo?
Okej, tak si užite výlet.
A nič nevyveďte.
- Odchádzame o šiestej ráno. - Nie o 6.05.
Nech ťa nemusí budiť mama.
Nebude sa s vami maznať.
Super, ranné vtáča sa bude dlhšie nudiť.
Prestaň.
Tak čo myslíš, Alex?
Je dosť vysoký. Isto sa prevráti.
Dobre, čo keby si radšej z povaly vybral kufre?
Blbá povala.
Prečo to nerobí Mia?
Je odo mňa staršia.
Zasa smola.
Alejandro Damian Morales.
1905?
To sú zuby?
- Čau. - Ahoj, oci.
Večera je hotová.
Môžem sa tu schovať, kým neodíde?
Vieš, že tvoj dedko nie je strašidlo, hej?
Nejde s nami, však?
Môj ocko výlety miluje.
Ale nie. Bude strážiť dom a Clydea.
Úprimnú sústrasť.
Alexander!
Nazdar! Qué pasa, Mufasa?
Daj mi servus.
Od toho posledného ma stále bolí zápästie.
Vedel si, že úrazy zápästí sú medzi…
Hej, hej. To je fuk. Môžeme?
Okej. Bum. Áno. Bam!
Bum. Bolo to hore či dolu? Nepamätám.
- Drž. No tak. - Mám pocit, že sa bijeme.
Poďme na koniec.
Potrebujeme nový pozdrav.
Musíš trochu zosilnieť, niño.
Som tu! A chcem jesť.
- Čau, oci. - Ahoj, mija. Ako sa máš?
- Máte tam zaparkované riadne delo. - To teda.
V tom by sa dal spraviť riadny víkend vo Vegas.
Poviem ti, že dovolenku táto rodina potrebuje ako soľ.
Nie je to dovolenka. Týždeň z nás budú kamionisti.
Ahoj, dedko.
Čau, mija.
Dnes je extra nasrdená.
Nabúrala mi auto, tak dostala zaracha a prišla o mobil.
Na plesozvanie?
- To nie. - Čo…
Kam vás to vaše veľké dobrodružstvo zavedie?
Ideme do Four Seasons v meste Mexiko.
Deckám sa tam bude páčiť.
Hej.
Abuelo, Alejandro bol tvoj dedko?
Áno, bol.
Chutí ti chicharrón? Môj je trochu suchý.
Nevedela som, že prídeš,
tak si dostal porciu pre psa.
Prečo nechceš hovoriť o Alejandrovi?
Mijo, jedz, prosím ťa.
Alejandro. Nebol to ten prekliaty?
Čo? Prekliaty?
No tak hovor.
Áno, musíš. Keď tu bývam,
musím poznať miestne kliatby.
- Žiadne kliatby tu nemáme. - Fajn.
Tak im to poviem ja.
Mali by predsa poznať rodinné dejiny.
Oci, ak mu to povieš, bude mať nočné mory.
A ak mu to nepoviem, bude ako jeho ocko,
ktorému sa chicharrón máli.
Neklame.
- Fakt sa za svoju kultúru hanbíš. - To nie.
Nie? Tak prečo ho po španielsky učím ja?
Učí sa po španielsky?
Pozerať Caso Cerrado nie je to isté ako sa učiť po španielsky.
Ale je.
A Mia ani nechcela quinceañeru.
- Je to tradícia. - Tradícia?
Je to patriarchálny konštrukt, ktorý asi vymysleli kolonizátori.
A nechcem mať fotky v obrovských ružových šatách.
Máš pravdu, zlatko. Pravdaže chceme, aby deti
poznali svoju kultúru.
Preto ideme do Mexika. Spoznať svoje korene.
Hej. Vo Four Seasons.
- Viva! - Takže…
Vysvetlí mi už niekto, prečo máme na povale zakliatu sošku?
Čo je to?
To som ešte nevidela.
Je strašne cool.
- Preboha! Prečo… - Nechytaj ju!
- Prečo? Čo sa stane? - Stačí. Už stačí.
Dosť!
Tak im to povedz.
Dobre, poviem.
Môj abuelito
mal farmu, pestoval kukuricu
v malom pueblecite menom Soledad.
Ale nech drel, koľko chcel, každý rok mu úroda umrela.
Tak spravil to, čo všetci zúfalí Mexičania.
Navštívil brujas.
V Soledade žili tri sestry.
Človek za nimi chodil, len keď bolo veľmi zle.
Dali mu magickú sošku, ktorá mu mala priniesť šťastie.
Ale pod jednou podmienkou.
Že keď skončí, vráti im ju, somár.
Jeho ranč najprv prosperoval. Darilo sa mu.
Dobre zarábal.
Rodine kúpil všetko, čo si predtým nemohol dovoliť.
Ako korčule a skejty a iPady
a skákací hrad na oslavy.
Nemohol však odolať.
Sošku si nechal, dúfal v ešte viac šťastia.
No čím dlhšie ju mal, tým menej ho bolo.
Musel spáliť celé pole,
no požiar sa príliš rozšíril.
Chcel ho uhasiť, ale nedalo sa.
Do rána zhorelo celé mestečko.
Všetci vinili Alejandra.
Vraveli, že je prekliaty.
Svojmu ockovi som hovoril, nech sa jej zbaví.
Ale povedal mi, že sa o to snažil,
ale nedokázal to.
Možno bol prekliaty.
Čo myslíš?
Prečo ste ma pomenovali po niekom, kto podpálil mesto?
Alexander je silné meno.
Ale to aj Voldemort. A Darth Vader.
- Pomenovali by ste ma po nich? - Vidíš, čo si začal?
- Ja? - Hej.
Chcel som preňho meno Zacarías, Zacatecas, Zorro.
Čokoľvek z opačného konca abecedy.
- Zorro ho teda nenazvem. - Toto je absurdné.
Brujería, mal de ojo, chupacabra.
Sú to len mexické povery.
No ja neviem, oci. Jeho život zrazu dáva zmysel.
Prečo máme doma niečo také?
Čo ak nám zhorí dom?
Bože, si také decko.
- Nie som decko. - Nie som decko.
Prestaň, Mia. Zhoršuješ to.
Nie som decko!
Dobrý Bože.
- Tak. Vyriešené. - Hej.
To si asi nemal robiť.
Alex.
Priznajme si. Ak je tu niekto prekliaty, tak ja.
MEXIKO
Vráť ho, ty blázon.
- Tú dovolenku musíš zrušiť. - Fakt?
Má to niečo s tou kliatbou?
Ach, na niečo som zabudol.
Je to tam v… tam.
Áno.
Áno!
- Mia! - Už idem!
Stále hovorím nie. Nejdem tam.
Okej. Ale my ideme.
Takže ak chceš ostať, tak s dedkom.
Čože? Nie, s dedkom ostať nechcem.
Dáme si pánsku jazdu, nie?
Pozrieme si wrestling a dáme pivo, čo?
Mami, veď vieš, že nežartuje!
- Už si videl súboj kohútov? - Čože?
Hej, zavolám kamošovi Javierovi. Nejaký ti prichystá.
- A môžeme si upiecť kozu. - Mami, počuješ ho?
- Kto by piekol kozu? - Hej.
Miláčik, nechce ísť, lebo sa bojí kliatby.
Vravím vám, že sa stane niečo zlé.
Alex, tá kliatba
je len legenda. Je to rozprávka.
Nie je skutočná.
Sľubujem, že sa nič nestane.
Nie. Nikam nejdem.
Tak fajn.
Vieš, malo to byť prekvapenie, ale…
- No jasné, prekvapenie. - Hej.
Vieš, pôjdeme totiž okolo jedinej skutočnej múmie mimozemšťana.
- Skutočnej? - Áno.
Nebude sa ti páčiť.
- Hej, je príliš cool. - Fakt príliš cool.
- Vieš čo? - Radšej tu ostaň.
Tak. Buď s abuelom a psom.
Uvidíš súboj kohútov.
- Tak fajn. - Alexander,
kliatby predsa neexistujú.
Tak poďme.
Čím skôr vyrazíme, tým skôr to bude za nami.
Hej.
Urobil som ti minikávičku.
Ach, už som zrelaxovaná. Ber chladničku.
Hej.
Párty bus.
Vitajte v NOVOM MEXIKU Krajine kúzel
Sergio mi na plesozvanie zohnal kapelu.
Poplesozval ma!
Milujem ťa.
Zlatko?
Hej, už si hore?
- Ako si si pospal? - Dobre.
Myslíš, že robíme chybu?
- Akú? - Tento výlet.
Decká sa naňho, tuším, netešia.
Žartuješ? Určite si to užijú.
Asi trepem. Len…
Mala by som dať výpoveď.
Keď sa reštike začína dariť, mohli by sme si to dovoliť.
- Výpoveď? - Hej.
Ja neviem, to je také vážne slovo. Veď svoju prácu miluješ.
Aj ja ju milujem.
Máš skvelú prácu a si v nej veľmi dobrá.
Nevzdávaj sa jej.
Len mám pocit, že ma decká potrebujú, vieš?
Prichádzam o všetko dôležité.
Myslia si, že sa bavím niekde na hoteli,
zatiaľ čo ja vlastne píšem o jeho slabých službách.
Keby som odišla, mohla by som konečne napísať cestopis.
Mala by som viac času. Bola by som doma s deťmi.
- Si hladná? - Čo?
- Si hladná? - Nie, nie som…
- Spravím ti smoothie. - Nie, miláčik, ne…
Musíš sa najesť. Nech ti nie je zle.
Len tam nedávaj nič divné!
Volá sa to vitamíny.
Piledriver! Potrebuješ kolkovanú žiadosť?
Veď dostaneš…
Padaj.
- Čau, Val. - Ahoj. Len som chcela pár vecí.
Našiel si si papierik?
„Neprechádzaj sa v spodnej bielizni.“
Tak to určite.
Voilà, bon appétit.
Super.
Ako to tu funguje?
Takto.
- Luxus. - Luxus.
A nedávaj psovi žiadne nezdravé jedlo, jasné?
Podľa veta má schudnúť.
Nedávať psovi nezdravé jedlo.
Jasné.
8 KILOMETROV SLIM - MÚMIA
Konečne. Múmia mimozemšťana.
Ach, nie!
Sú to dobré iskry?
„Chyba systému. Resetujte na hlavnom ovládači.“
HLAVNÝ OVLÁDAČ
- Vitajte. - Okej.
Čo to robíš?
Vylial som zázvorové pivo a pokazilo sa to.
Vyrobíš mame problém.
Hej.
Ste tam vzadu v pohode?
Jasné, všetko super.
Okej. Tak vás čakajú parádne dobroty.
Mňam-mňam.
Už aj to oprav.
Takže žiadne tortily.
Žiadne tortily? To svojho psa nenávidíš?
Kto niečo stláča?
Neviem vypnúť stierače.
Čože?
Preboha! Prestaň!
Ostaň!
Vitajte.
- Nie. - Čo si stlačil, Alexander?
Ja neviem!
- Zastav to! - Neviem ako!
Mia, vypni tú hudbu!
Preboha, nie! Bože! Hej!
Vypni sa!
Pomôžete mi?
Val, čo sa deje? Ste v pohode?
Si tam, počuješ ma?
Mám to.
Môj mobil!
Hej, nekrič na mňa. Som tvoj otec.
- Teraz sa vytiahnu? - Skvelá dovolenka, mami, fakt sa bavím.
Ste v poriadku?
- A čo je „v poriadku“? - Val, si tam?
- Val. Val! - Ak to vybuchne…
Som na ceste, mija!
- Ste v poriadku? - Žijete?
Ste celí?
- Aj ty? - Žiješ?
Nespadne to, miláčik, však?
Kdeže. Pôsobí pevne.
Vyzerá… Ale nie.
- Ach, nie. - Kurník.
- Ach, nie. - Nie!
Prečo je to kovboj?
Zdravím.
Hej! Vráť sa.
Som abuelo oproti z ulice.
Nepostrážite mi na pár hodín Clydea?
Práve sme sa chystali jesť.
Tak to máte šťastie. Urobil som menudo.
- Čo… - Hovädzí žalúdok.
Zajtra bude ešte lepší.
Musím ísť pohľadať rodinu,
takže ocením, ak mi pomôžete. Ďakujem.
- A pes drží diétu. - Ale…
- No… - Clyde?
- Vyzerám, že som sa pobil. - A prehral si.
Áno, sme poistení.
Určite je to pokryté.
Nie, to sedí.
Nabúrali sme polmiliónový autobus do najväčšieho mimozemšťana na svete.
A vraj nebudem mať o čom písať.
Pozri, mami.
Pardon. Neviem, prečo sa smejem.
- Mami. - Prepáčte.
Aká je spoluúčasť na emzákovi?
Preboha! Čo ak ma práve Caden pozýva na ples?
Ak ma pozvú po Sandre, prisahám…
Čo tu chceš?
- Ja len… - Choď inam.
Okolo teba sa dejú zlé veci.
Čau.
Toto je fakt zlé.
Hej, čo povedala redaktorka?
A čo asi?
Že za opravu bude musieť zaplatiť. Ak sa to vôbec opraviť dá.
To žartuješ? Veď sa to zbláznilo samo.
- Aha, moje oko. - Viem. Zlé.
- Je to zlé? - Hej.
Dostanem odškodné?
Ťažko. Pracujem tam ja.
Ale ona to evidentne dáva za vinu mne. Stiahla môj článok.
- Nie. - Áno.
Vidíš? Ďalší dôvod s tým seknúť.
- No ja neviem. - Čo teraz?
Vráťme sa domov, kým sa nestane niečo ďalšie.
Neverím tomu, ale súhlasím s Alexandrom.
Poďme domov, prosím.
Mrzí ma to. Chcela som len peknú spoločnú dovolenku.
Tak fajn.
Asi dva kilometre dozadu som videl požičovňu.
S trochou šťastia sme večer doma.
Bože, zázraky sa dejú.
Teda škoda.
No dobre, poďme si po veci.
Raz, dva…
- Môj chrbát. - Môže ostať tu.
Vzal si aj nafukovačku?
Nikdy nevieš, kedy sa zíde.
Postrážte veci.
Mia.
Počkajte. Lidi… Mia!
Čo je botánica?
Botánica. Je to ako lekáreň.
Možno budú mať rebríček na moje nohy.
- Strašne ma bolia. - Mami, 20 rokov si bola zdravotná sestra.
Fakt si tam kúpiš nejakú brujeríu?
Lieky sú lieky.
A potrebujem aj los na Lotto.
Super. Tvoja mama zasa stávkuje.
Brujería - akože bosorky?
Ale babka!
Spomaľ.
Na základe posledných udalostí by sme sa brujas mali vyhnúť.
Sú to len liečiteľky.
Fungovalo to vôbec niekedy?
Budeš mať prúser.
Bože, si taký otravný.
Pozval ťa už Caden na ples?
Ježiši, daj mi pokoj! Do toho ťa nič.
Veď sa len pýtam.
A odpoveď je asi „nie“.
Aby si vedel, pravdepodobne je práve u nás,
ale nevidím ho, lebo tu s tebou trčím uprostred ničoho.
Počul si to?
Niekto má signál. Alexander, pomôž mi.
Podľa mňa to zvládneš.
- Diabolská opica. - Zlez zo mňa!
Vzal si ju s nami?
Nie. Išla za nami.
Pamätáš, čo povedal dedko?
Aj jeho ocko sa jej skúšal zbaviť, ale nedokázal to.
Haló?
Nie, tu jeho dcéra. Odkážem mu niečo?
- Zdvihni to. - Dobre.
Aha.
Bojím, bojím.
Odovzdám mu to.
- Kto to bol? - Ockov prenajímateľ.
Vraj reštiku zatvárajú.
- Navždy? - Preboha.
Preboha. Sme prekliati. Čo budeme robiť?
Netuším.
Ale asi viem, kde to zistíme.
Vonia to tu skvele.
Mama si to veľmi chválila.
Tak fajn.
Príbeh o matke neodmietnem.
Mne matka dala tento obchod
a nepustila ma za svojimi snami do New Yorku. Páči sa.
Myslela som, že vy dvaja do brujeríe nevkročíte.
Nemáme nič lepšie na práci.
- Pravda. - Pozrime sa.
Presne, koľko ste mi dali. Bez výdavku.
- Vďaka. - Vďaka.
- Žehnám. - Žehnám.
Nič nerozbi.
Aj ja ťa ľúbim.
- Ste bosorák? - To sa nemôžeš len tak pýtať.
- Ale ste? - Vlastne som, áno.
Tak ako moji predkovia.
Pre čo iné by som mal nalakované nechty?
Super. Potrebujeme profesionála.
Super. Ste na správnom mieste. Budem hádať.
Problémy s peniazmi.
A ty? Hrozne veľa problémov.
Ani neviem, kde začať. Je ich priveľa.
Ale najviac na mňa kričí…
Odvar lásky.
Odvar lásky?
Táto tinktúra je plná ružovej vody.
Po nej ti ten fešák určite napíše.
- Odkiaľ o ňom viete? - Mia! Sústreď sa.
Jasné. Pardon.
- Máme veľký problém. - Tvoj účes?
- Nie. - Môžeš mať aj viac než jeden.
- Čo? Nie. Naša rodina je prekliata. - Kvôli tomuto.
- Nie! Vypadnite! - Hej, no tak!
Nepotrebujem v obchode divné decká.
Okamžite odíďte, jasné?
- A tú smolu si berte so sebou! - Dobre, dobre!
Zaplatíme.
Chceš povedať, že zaplatíš ty, však?
No tak, Mia. Prosím.
Ak to nespravíme, ocko príde o reštiku.
- Nie. Zabudnite. Von. - Mám päť dolárov.
Desať.
- Tak dobre. - Mám dobré srdce.
Za mnou. Každý je vítaný.
Poďte do môjho kanclu.
Volám to tak z daňových dôvodov.
Náš pra-prastarý otec ju má z Mexika.
Vraj ju mal vrátiť nejakým brujas.
Ale nespravil to, lebo bol chamtivý.
To je ale hlavné pravidlo, či nie?
Keď ti bosorka povie, že máš niečo vrátiť,
tak to vrátiš, nie?
To váš dedko nepozeral filmy?
Myslím, že vtedy filmy neboli.
Typický chlap. Samé výhovorky.
- Mám pravdu? - Hovorte mi.
Okej, za také lícne kosti by som vraždil.
Ach, nie.
Toto je prastarý totem.
Starší než Kelly Clarkson.
- Tá Kelly Clarkson je bruja? - Asi.
Keď ho váš dedko nevrátil tým milým dámam,
spôsobil celej vašej rodine riadne mal de ojo, čo znamená, že…
Ako to napravíme?
Spomínam si na niečo o…
Bolo to už dávno. Počul som len historky.
Dvadsať babiek. Dvadsať.
- Teraz som vám dala desať. - To bolo za diagnózu.
Toto je za riešenie. A viete, inflácia a tak…
Nič nie je zadarmo.
Daj mu dvacku. Rýchlo.
Tak dobre. Riešenie. Ako?
Proste ho vrátite, kam patrí.
- Musíme ho vziať do Soledadu. - Veď sa už vraciame domov.
Ak sa poponáhľame, možno ich presvedčíme.
Poďme, rýchlo.
- Aj toto sú lieky. - Hej, hej.
Zabudli ste na prepitné.
- Hej, spomaľte. - Hej!
Čo to robíte?
Napadlo nám, že by sme… Poďme do Mexika.
A nielen do Mexika.
- Poďme do Soledadu, spoznať korene. - Hej.
Pred piatimi minútami ste chceli ísť domov.
Chceme vedieť, odkiaľ je naša rodina. Je to dôležité.
- Vážne? - Vážne?
Myslíte, že nás nezaujíma naša kultúra?
Nie. Ani trochu.
- Vraj ju zaujíma. - Čo? Že je Mexičanka?
Máš rada Chipotle.
Naozaj nás to zaujíma. Veľmi.
- Tak fajn. - Jasné.
Však, Alexander?
Áno, zaujíma.
Vidíte?
Asi sa vypláca, že som sa prisťahovala.
- Nepreháňajme. - Pozrite,
fakt si vážime, že chcete spoznať našu kultúru,
ale bohovia dovolenky prehovorili.
Do Mexika nejdeme.
Môžeš na slovíčko?
Len na moment. Poď sem.
Mali by sme do toho ísť.
- Do čoho? - Do Mexika.
- Nie. - Prečo?
Tuším tam fakt chcú ísť.
Kedy s nami chceli niečo robiť?
Možno je to znamenie.
To posledné tvoj časopis stálo pol milióna.
- Preboha. - Super, ďalšie požehnanie.
Páni. Toto je… super.
No ja neviem.
Už teraz ma všetko svrbí.
No tak to nie je Pathwinder XR,
ale na dobrý výlet nepotrebujeme luxusné auto.
Však, Mia?
Vravím: „Však, Mia?“
- Hej. - Čo je to za smrad?
Bože, asi koberec.
Podľa mňa je to vôňa všetkých krásnych spomienok,
ktoré si v tomto super karavane narobili rodiny.
Alebo je to koberec.
Je naozaj skvelý. Je zlatý.
Je vintage, však?
Presne, vintage. Totálne.
Vážne to chceš?
Ach, veď…
Pozri na nich.
Okej, ide sa do Mexika.
No tak, Val.
Zdravím, tu Val. Zanechajte správu.
Dori…
Čo to robíš?
Blokuješ hlavou signál, miláčik.
Vieš, že tak to nefunguje, láska.
Nemám tu signál.
Toto sú…
Panebože!
- Cédečká! - Tie som nevidel celé veky.
Čo tam je?
- Fleetwood Mac. - Nemusím.
- Dwight Yoakam! - Je divné, že si na country.
Jasné. George Strait, Garth Brooks, Brooks & Dunn.
- Sheryl Crow. - Tá nie je country.
Ale je. Mott the Hoople.
To mi nerob!
Myslíš, že sa na nás hnevá?
Sto rokov nebol doma, takže asi hej.
Tak fajn.
- Ja ho radšej… - Čo to robíš?
Dám ho do bezpečia.
Len mi ho potom vráť.
Myslím to vážne.
Soundtrack z Forresta Gumpa.
No tak.
johnny ma pozval!
Áno! Konečne.
všetky máme chalana?!
Fakt ma nikto nepozve?
To nie je tá pravá otázka.
Dôležitejšie je, prečo ťa to tak veľmi trápi.
Neviem.
Myslela som, že spíš.
Nespala som od roku 1986.
Tak pred spaním nepi kávu.
Keď si nechcela quinceañeru, mrzelo ma to.
Chcela som ti ušiť šaty.
Ale hlavne
je quince dôležitý rituál.
Čoho?
Že už nie si dievčatko.
Si žena.
A to treba osláviť.
Vďaka.
Takže je vtipné, ako na telefóne čakáš na chlapca.
Rozmýšľam, kam sa tá žena podela.
Už ho mám.
- Ukáž. - Nie.
To snáď nie.
Vlníme sa. Hej.
Áno.
- Čo to je? - Odkiaľ prišiel?
Preboha. Zlatko.
- Vyliezol na mňa. - Nie.
- Nerob hluk. - Nerobím.
- Zastav. - Nemôžem, nie je tu krajnica.
- Zastav. - Nie.
Nie.
- Posuň chvost tam. - Prečo?
Aby ma neostriekal.
Jemne.
Preboha.
Zlatko?
Božemôj.
- Prečo si to spravila? - Kázal si mi.
Čo mám robiť?
Mali by sme mu zaspievať.
- Čože? - Hej, zaspievaj mu.
Okej.
Len tak ďalej.
Spievaš krásne, láska.
ODPOČÍVADLO
Musím ísť na vécko.
Sklapni.
Musím ísť na vécko!
Preboha!
Preboha, budem grcať!
Mám to v ústach!
Mám to… Bože, to smrdí.
Preboha!
Môj mobil!
Ten nie je môj, len tam bol.
Je tam celá rodina? Skontroluj to.
- Choď tam. - Nie!
Nemôžem dýchať.
- Mám to vo vlasoch. - Ja v hrdle.
Je to horšie než školské záchody.
- Aj vás tak bolia žalúdky? - Aha, zastav.
- Prehltol som chrobáka. - Zastav.
Musíme vystúpiť.
Všetci von! Von!
Okej.
Prepáč, mami.
Espérate. Už idem.
- Bože, stále to mám v ústach. - Je to také silné.
Máme to všade!
Pozriem, či majú zubnú pastu.
Kúp mi pikantné Cheetos. A deodorant.
Prepáčte. Máte deodoranty?
- Tam. - Vďaka.
- Prepáčte, mali sme… Okej. - Nie, vďaka.
Chicharrones.
Bingo.
tričká 2 za cenu 1
Nesťažujte sa.
- Nič iné nemali. - Zabite ma.
Fakt sa musíme fotiť?
Áno.
- Poď. - Dobre.
Oci, cítim ti pazuchy!
Pozriem sa.
Tá je do rodinného albumu.
Môže byť? Treba mi cikať.
Počkať! Ešte raz!
Choďte bližšie. A tvár sa, že máš brata rada.
Hej, vato.
Človeče, hľadám svoju rodinu.
Boli v takom veľkom autobusokaravane.
Videli ste ich?
To sú tí s prekliatou opicou?
Opicou?
- Ten totem? - Áno!
Áno.
Toto je tretí zväzok šalvie, čo som spálil.
Je tu po nich všade zlá energia.
A viete, ktorým smerom šli?
Som liečiteľ, viete?
Neviem čítať myšlienky. To sa nedá.
No tak ďakujem pekne, liečiteľ, čo číta myšlienky.
Počkať.
Myslím, že spomínali niečo o Sol…
„Sol“ mi pripomína „Solamar“.
A „Solamar“ mi pripomína „Sal y limón“, ktoré milujem na čipsoch.
- Soledad. - Soledad! To je ono.
To by bolo moje ďalšie slovo. Soledad.
- Tam šli. - Načo?
Nepočúvate ma?
Jasné, zlomiť kliatbu. Ja somár.
Choďte!
Tá hra na ticho je fakt nuda.
- Prehrala si. - Nie, ty si prehral.
Vyhrala som.
Nepredbiehaj.
Vyhrala babka.
Hej, dobrá práca, babka.
Počkať. Babka?
Preboha!
Nie je tam!
- Čo? - Nie je v posteli.
Počkať. Tak kde je?
Francisco!
- Nechali sme mamu ako vo filme Sám Doma? - Tak trochu.
Prežije to.
Veď sme hneď späť, nie?
Čo ak ju unesú? Alebo ju uštipne had?
Bože, som ten najhorší syn na svete!
Prečo je to auto také veľké?
Ďalej to už nejde, zlatko?
Už to máš, oci.
Hej. Na otočku máš celú púšť.
A je to tam.
Dobrá práca, miláčik.
Kto má v tomto prípade asi prednosť?
No tak.
Okej.
Možno je tu obchádzka.
- No tak. - Alex, zlatko, máš ešte mapu?
Hej.
- Paranoja sa vypláca. - Mapa.
Áno, poklad. Ako mobil, ale bez wifi.
Jasné. Lebo je určite lepšia než satelity.
Asi ste zabudli, že píšem o cestovaní.
Veľa cestujem. Mám skvelý orientačný zmysel.
Mapu máš hore nohami.
To som vedela.
Ešte som ju nedorozkladala.
Ak je toto tu, môžeme ísť touto cestou.
Otočme sa tu.
Čo keby sme radšej počkali?
Na tie kravy?
Veď odídu.
Jasné, lebo sa hovorí „byť rýchly ako krava“.
Mama je tam už dlho. Nechcem sa stratiť.
Nestratíme sa.
Tuším mi neveríš.
- To som nepovedal. - Neveríš mi?
- Mala si ju hore nohami. - Počkajme na kravy. Hej.
- Presne tak. - Hej, počkajme na kravy.
Ak chceš čakať na kravy, počkáme na kravy.
- Pôjdeme tadiaľ. - Skvelý nápad.
Super.
Tak ideme.
Uhnite, kravy.
Uhnite!
CESTA UZAVRETÁ
Páni! Život bol pred mobilmi ťažký.
Vieš čo?
Podľa mňa prejdeme.
- Čože? - To je naozaj blbý nápad.
- Pri všetkej úcte. - Chceš prejsť cez rieku?
Je to skôr potok, či nie?
Nie, podľa mňa je to fakt rieka.
Nie. Aha, tam je cesta.
- Prejdeme. - Veď babka počká.
Myslím, že by nechcela, aby sme sa utopili.
Stavím sa, že to zvládne.
Miláčik, radšej sa otočme.
Tadiaľto to isto nebude.
- Radšej poďme touto cestou. - Dáme to.
- Čo? Nie, poklad! - Nie!
Bude to v pohode.
Ideme.
Vidíte?
Nie je taká hlboká.
Veru.
- Vidíte? Pohoda. - Hej.
- Ajaj. - Hups.
- Čo? Aké „hups“? - Hups.
- Unáša nás rieka. - Zrazu je to rieka.
Utopíme sa na púšti.
Niečo sa deje.
Preboha!
- Zlatko, nie! - Pozor!
Toto je fakt zlé.
Dostanem nás z toho.
Plávame!
Zvládneme to. Len pokojne.
Pomoc!
Čo to bolo?
Zasekli sme sa o kameň. Už neplávame.
- Všetko bude fajn. To je dobré. - Hej.
Čo si vravel?
Čo budeme robiť?
Všetci hore.
Mám ťa.
Neunesiem vás všetkých!
Nemajú ísť prvé ženy a deti?
Tlačte.
- No tak, tlačte. - Tlačíme.
Ajaj.
Podaj mi ruku. Doplávame na breh.
Mám ti teraz pripomínať, že neviem plávať?
Val!
Máš 50 plaviek.
Čo? Choď.
Tlač.
Na, vezmi si toto.
Poď, mami. Dokážeš to.
- Okej. - Raz, dva, tri.
Ťahajte.
- Chyť ju. Hej. - Máte ma?
Mami?
Frank!
Prečo si sa pustila?
To nie je možné.
Žiadna rodina nie je taká zakliata.
Kliatba. Mia, ten totem. Kam si ho dala?
Je v skrinke pod umývadlom.
- Vezmi ho. - Čože?
- Totem sme vyhodili, nemáme ho. - Ale máme!
- Ten zelený s opicou. - Vyhodil som ho.
Nevyhodil. Šiel za nami.
Mami, prosím!
Prestaňte.
Odteraz už žiadna telka.
- Nikdy? - Nikdy.
- Prečo si ma pustil? - Žiješ?
- Nepustil. To ty. - Neviem plávať.
- Vieš čo? Proste… - Vrátim sa.
- Čo? Alex! - Nie!
No tak!
Už ho skoro mám.
- Zošalel si? - Oci, nie, pusti ma!
- Evidentne áno. Poď. - Nie!
Nie! Tá kliatba! Nie!
Totem?
Mrzí ma to.
Čo spravíme teraz?
- Alex, poď sem. - Poď sem.
Toto sa mi nepáči.
Bože! Nie tak rýchlo.
- Nie tak rýchlo. - Okej. Poďme na to.
Mala pravdu. Je pevný.
Tá kliatba je skutočná.
Asi si ich konečne omrzela, čo?
Kde sú?
Čo tu robíš?
Volala mi Val. Jačala do telefónu
a potom nás prerušilo.
Snažil som sa jej dovolať, ale nada.
Prišiel som skontrolovať svoju rodinu.
Tak poď.
Čo? Nechcel by som tu byť, keď zapadne slnko.
Viem sa o seba postarať, dedko.
Ako chceš.
Ale keď sa ma opýtajú,
čo si chcela mať na náhrobnom kameni,
poviem: „Radšej zomrela sama než nasadnúť k pravému Mexičanovi.“
Myslíš, že len preto, že máš po celom tele
vytetované orly a hady,
je z teba pravý Mexičan?
Hej.
Počula som, aké hlúposti tlačíš Alexanderovi do hlavy.
Že má byť tvrdý a nadávať a biť sa.
Taká naša kultúra nie je.
Recepty tvojej babky ho nezaujímajú.
Neviem, či si si všimol, Gilbert, ale ten chlapec sa ťa bojí.
Skús sa s ním raz normálne porozprávať.
POČKAJ MA!
Neviem, čím som si toto zaslúžila.
Nie si prvá kočka, ktorú na motorke veziem.
Vamos, princesa.
Ešte raz mi povedz princesa a budem posledná.
Veď spadnem!
- Spadnem! - Sľubuješ?
Gilbert!
- Pomôžeš mi? - Hej.
Fuj, dážďovky. Poďme.
Bože.
Doslova nad nami krúžia supy.
Alex.
Alex, čo ti to napadlo?
- Mohol si sa utopiť. - A čo?
Stratil som totem.
- Budeme navždy prekliati. - A dosť.
Už ani slovo o kliatbe.
Prečo si ho vybral z koša? To je nechutné.
Nevybral. Šiel za nami, však, Mia?
Proste sa tam zjavil. Je to desivé.
Vidíš?
Kašlite teraz na totem, nemáme na to čas.
A kedy ho budeme mať?
Mám počkať, kým budeme padať z útesu?
Povedala som ti to už tisíckrát. Je to rozprávka.
Nie, nie je. Tá kliatba je skutočná.
Nabúrali sme dva karavany.
Stratili sme babku. Komu sa stratí babka?
A ockovi zatvárajú reštauráciu!
Sme prekliati!
O čom to hovorí?
Volal tvoj prenajímateľ. Vraj zatvárajú.
Zatvárajú…
Frank, je to pravda?
Kedy si mi to chcel povedať?
Mrzí ma to.
Vedel som, ako sa na tento výlet tešíš,
a nechcel som ti ho pokaziť.
Neskoro. Už je pokazený.
Mal si mi to povedať.
Kedy? Pomedzi toho skunka a to, ako si mi stratila mamu?
Ja som tvoju mamu nestratila.
Za všetko môžem ja.
Vidíš, čo si spôsobil?
Miláčik, viem, že máme hrozný deň.
- Ale nemôžeš za to. - Ty za to nemôžeš.
Môžeš za to ty!
- Ja? - Áno.
A kto naviedol karavan rovno do rieky?
Nie je hlboká.
Podľa mňa je to skôr potok, však?
Bol to potok! Tam hore to bol potok.
A nebyť tvojho blbého článku, neboli by sme tu.
Takže sme v rieke skončili pre môj článok?
Nie. V rieke sme skončili,
lebo stále nevieš čítať mapy.
- Nikto nevie čítať mapy! - Vie to každý.
Hej, vy somári! Tu som.
Vravel som vám, že nikam nemáme ísť,
no vy ma nikdy nepočúvate!
Stále sa tvárite, že je to normálne, ale nie je.
Toto nie je normálne!
To vy ste tu šialení!
Alex, nie.
Daj mu chvíľku.
- Mia, postrážiš ho? - Hej.
- Val, veď… - Nie.
Alex!
Choď preč.
Daj mi pokoj.
No tak, Alex.
Daj mi pokoj.
To, ako si skočil do karavanu, bolo fakt hlúpe.
Ale aj fakt pecka.
Vyzeral som ako člen Avengerov?
To som nepovedala.
Ako teraz zlomíme tú kliatbu?
Ten totem do Soledadu nedostaneme.
Nedá sa to.
Doteraz sme s tou kliatbou prežili.
Horší tento deň už byť nemôže, či hej?
Mami? Oci?
Mami!
Oci!
Pomoc!
- Alex! - Mia!
Hó!
Opatrne.
Dáte si vodu?
Napite sa.
Mia!
- Pite. - Alex, Mia!
Tu sme. Zlatko!
Čo sa stalo?
Pozor na toho koňa.
Kto je toto?
Asi nám chce pomôcť.
Potrebujete pomoc?
- Zlatko. Áno. - Hola.
Pekne.
- Ako sa povie… - Hej, hej.
Mám to na jazyku. Muy…
Bože, niečo dlhé.
El stratení.
El stratení?
Fakt? El stratení?
- Tak to skús ty. - Tak nejak to bolo.
- Podobne. - To nie.
Ako… Casa?
- Casa? - Áno. Nie. Nie sme v casa.
Sme ďaleko od nášho casa.
- Casa… - Nie, po rieke…
Povedz jej o rieke.
- Tá… - Tá rieka. Áno.
Ako sa povie „stará kliatba“?
Prečo sa pýtaš mňa?
Ako…
- A potom sme plávali… - Hej.
Chcete ísť plávať?
El stratení!
- El stratení. - Prestaň.
Sme stratení.
Autom sme vošli do rieky.
Vieš po španielsky.
Ale asi si nechcel povedať „do rieky“.
Ale chcel.
A to podľa ocka nevie šoférovať moja sestra.
Prečo na mňa ukazuje?
Neviem, čo si povedal, ale bolo to vtipné.
Som Lupe.
Alexander.
Určite by sa vám zišla voda a oddych.
A možno sa zbaviť smradu.
Dosť páchnete.
Vďaka. Okej.
- Hej. - Kam?
- Počujem casa. - Poďme.
Teraz ma poteší akákoľvek casa.
- Čo som povedal? - Neviem, zlatko.
Musíš zapracovať na časovaní.
Nechodili ste na výšku?
- Vieme, kam ideme? - Netuším.
- Je to tu… - Úžasné.
Pekné.
Pozerajte.
- Je tu krásne. - Páni!
Chavo.
- Frank, Val, Al… Alex? - Val, ahoj.
- Y Mia. - Frank.
Pomôžem vám?
Pomoc poteší, áno.
- Angličtina. - Áno.
Takto to bude ľahšie.
- Okej. - Je skvelý kuchár.
Ale kaktus som ešte nevaril.
Nopales sú úžasné. Jeme ich tu vkuse.
Takže tu…
Hej, tu.
V Mexiku.
Sme v Mexiku?
Páni. Mame tie mapy fakt nejdú, čo?
- Tak to je super. Sme tu. - Hej. Nie, počkať.
- Je to dobré. - Je to super…
Ako sa vrátime domov?
Pasy sme mali v karavane.
Tak počkať.
Moment.
Vy ste tu nelegálne?
- No, technicky… - Vlastne…
- Doklady máme. - Len nie sú…
- Sme odtiaľto, ale už… - Už nie sme.
Sme vlastne odtiaľ. Ale pochádzame odtiaľto.
Ale ja ne…
Len si z vás strieľam.
Vydesili ste nás.
Je nám to fuk. Fakt je nám to fuk.
To na druhej strane im nie je.
- Okej, kamoš. - Je to sladké.
- Hej. - Dve tacos pre teba.
Bože, vyzerá to super.
Áno.
Mali ste pravdu!
Šialené chute.
Takéto nopales som ešte nemal.
Takto by si mal variť, oci. Je to úžasné.
Dokonalé.
Sedí ti to.
- Fakt? - Možno pre novú reštiku?
KDESI V MEXIKU
Do Soledadu je to vraj len 30 minút.
Na.
Gil.
No tak.
Nie, vďaka.
Vieš, myslel som, že to tu bude iné.
- Čo? - Vyzerá to tu ako East Bakersfield,
len väčšie.
Veď si tu už bol, či nie?
- Gil? - Čo?
Ty si nikdy nebol v Mexiku.
Toľké roky!
Pocha sem a pocha tam.
Ja som z barria.
Som pravý Mexičan.
Ani si sa sem neobťažoval previezť.
Ako osemnásťročný som spravil blbosť
a potom som roky nemohol mať pas.
A keď som po rokoch konečne mohol,
Dulce už bola na druhom svete.
Boh jej žehnaj.
Musel som vychovať dve dievčatá.
Mal som tri práce a…
Nedostal som sa sem.
- Vždy som chcel, ale… - Ako hovoril môj otec:
„Radšej neskoro než nikdy.“
Mimochodom, Val o tom nevie.
Neboj, nedozvie sa to.
Dobre.
Ale ja áno.
Budem to vedieť…
Navždy.
Nasadaj, vieja.
Jasné, že ma kozy neznášajú.
Prepáč, že som klamal.
Priznať rodine, že som zlyhal, je naozaj ťažké.
Ale ty si nezlyhal.
Ale áno.
Nebyť tvojej práce, ktovie, kde by sme boli?
Hej, ale moja práca mi nedovolí byť s vami.
Všetko mi uniká.
Chvíle s tebou a deťmi a…
Si skvelá mama, Val.
Ako ňou môžem byť, keď som stále preč?
To dôležité stíhaš.
Ďakujem.
Tak čo? Ideme domov?
Radi, ale nemáme pasy.
Zavolám kamoške na ministerstve.
Dlhuje mi láskavosť.
No jasné, mami, pekne.
Len tak medzi rečou spomenieš, že máš mocných kamošov.
Pár ľudí poznám.
To je síce fajn, ale nezabúdaj,
že nemáme auto.
Hej, Chavo.
Čo dodávka?
Nepomôžeš im?
Určite?
Okej.
Neviem, či budete súhlasiť,
ale mám jednu starú dodávku.
Predal som ju do Albuquerque
a chcel som ju tam odviezť.
Ale keby ste to spravili vy…
Máme to po ceste.
- Hej? - Hej.
Však? Proste pôjdeme tadiaľ.
- Ďakujeme. Panebože. - To je super. Páni.
Sľubujeme, že tretie auto za výlet nerozbijeme.
- Ani nápad. - Nie.
Postaráme sa oň ako o vlastné. Má automat, však?
Tak tu je.
Chýba mi Pathwinder XR.
Mne chýba aj ten karavan.
Prevodovka prešmykuje a brzdy sú trochu slabé.
A aj riadenie je trochu mimo.
Takže je skvelá.
Páči sa.
Človeče, tí ale smrdeli.
Hej, deti odplašili všetky zvieratá.
Zdravím, tu Lidia.
Zanechajte mi správu.
Stále nič?
Nie. Ale to nič.
Je to tá najsilnejšia žena, akú poznám.
Hej.
Zlatko, zastav.
- Čože? - Zastav.
Mia, na druhú stranu.
Z tej strany vyzerá lepšie.
- Môžeme? - Čo povieme?
Počkaj. Moje vlasy.
Povedzme „queso“.
Na tri. Raz, dva, tri.
Queso!
Vyšla, poklad?
Modrá. Ockova obľúbená.
- Miláčik. - No?
Tvoja obľúbená.
Modrá príchuť.
Počkaj, pomôžem ti.
Dík.
Máš?
Mám.
Ako?
Ach, nie! diabolská opica!
To nemyslíš vážne.
To teda nie.
Alex!
Otvor ich, zlatko. Je to len plast.
Nie, je tam iný plast.
- Pokazíš to. - Musíš ísť odspodu.
Hýbe sa. Hýbe sa!
- Čo sa deje? - Hej! Brzdite!
- Alexander! Mia! - Brzdite!
Preboha, tuším nás to chce zabiť.
Zasekla sa!
- Brzdi! - Pridaj, zlatko!
- Brz… To je… - Rýchlejšie.
- Odhoď ten nanuk. - Hej.
Pásy!
Brzdy nefungujú.
Chavo asi nežartoval.
Preboha!
Nezatváraj oči, šoféruješ!
- Volaj pomoc. - Dobre.
- Chcem mamičku! - Ja tiež!
- Permanentka do posilky? - Len čo sa vrátime.
Drž sa!
Preboha!
To je útes?
Asi je čas sa modliť!
Okej.
Poď.
Mia?
Zlez. Poď.
Prepána!
Mami!
- Žijete? - Ako sa… Čože?
- Si celý? - Som.
- To bolo desivé. - Si v poriadku?
Dobrá práca.
Takto fantasticky som nikoho šoférovať nevidel!
Auto si môžeš požičať kedykoľvek.
Vďaka, ale odteraz jazdím Uberom.
- Žijeme. - Žiješ, kamoš.
Nie.
Ach, môj…
To je…
Ako sa…
To nie.
A dosť.
- Hneď nás tej kliatby zbavím! - Nie!
- Prestaň, oci! Prosím. - Frank.
Ten totem.
Stále sa k nám vracia. Nie je to náhoda.
Bolo by to, akoby ťa za deň dvakrát udrel blesk
a ešte aj pohrýzol žralok.
On tomu rozumie.
Alejandro si vzal niečo, čo mu nepatrilo.
Takže či už v kliatbu veríme, alebo nie,
musíme ho vrátiť, kam patrí.
Chce ísť domov.
Ja viem, miláčik, ale teraz ani nevieme, kde sme.
Ja viem, kde sme. Aha.
Soledad.
To je…
Sme tu?
- Neuveriteľné. - Tak poďme.
Ale keď je tak ďaleko.
- Hrozne ďaleko. - Hrozne.
Aj tá značka je mrňavá.
Ten kopec je proste…
Takže je to tak…
SOLEDAD - MEXIKO
Vidíš to, láska?
- Hej. - Takto žijú v Mexiku každý deň?
Tak to dúfam.
Ale počkať. Nevyhorelo to tu?
Veru, nevyzerá to tak.
Počkať.
Počujete to?
Čo? Nie. Alex.
- Ten mladý… - Musíme bežať?
Pardon. Prepáčte! Z cesty.
- Vravím ti, Gilbert… - Babka!
- Ahoj! - Alex!
Kde máš rodinu?
- Preboha! - Panebože!
- Mami! - Mijo!
Hrozne ma to mrzí, neviem, čo sa to stalo.
Ja viem, čo sa stalo.
- Zabudli ste ma. - Nie, to…
To nič.
Nakoniec som bola v dobrých rukách.
Oci.
- Som hrdina. - Ďakujem.
- Tak to robím. - Myslím, že máme ísť tam.
- Kam? - Kam?
Aha.
- Za mnou. - Ja viem.
Preboha.
Prepána. Páni!
Fíha.
Vďaka tomu ohňu asi našli vodu.
Presne tak.
- Zdravím. - Dobrý.
- Radi by sme celý príbeh. - Áno.
- Nie sme odtiaľto. - Presne.
Požiar v roku 1905 Soledad zničil.
No keď odpratávali zhorené budovy,
našli podzemný prameň.
Vodu začali predávať a chytila sa.
Odvtedy z nej Soledad žije.
Bože, oci, strašná smola,
že Alejandro nezažil, ako mesto rozkvitlo.
Alejandrovu legendu už poznáte?
Vlastne to bol môj abuelo.
Ste potomkovia Alejandra Damiana Moralesa?
Áno.
A máme totem, ktorý vzal.
Priniesli sme ho späť.
Poďte.
- Okej. - Prepáčte, pani starostka Menéndezová.
Máme tu rodinu, ktorá tvrdí, že sú potomkami
Alejandra Damiana Moralesa.
Vitajte.
Máš ten pôvodný totem?
Len choď.
Ten totem sme v rodine mali vyše sto rokov.
Áno.
To je možno pravda.
Načo jej je tá kola?
Počkať. Čo to robíte?
Hej!
Preto by deti nemali piť kolu.
- Teraz chceme nový. - Hej.
Prepáčte, ale to nie je artefakt, ktorý vzal Alejandro.
- Verte mi, je. - Áno.
Nie. Pravý totem máme vyše sto rokov na radnici.
Čože?
Ako je to možné?
Nedáva to zmysel.
Čo?
Takže nie sme prekliati?
Alejandro nebol prekliaty?
Nie sme prekliati.
Len by nám všetkým mali vziať vodičáky.
Má pravdu. Vybuchla nám dodávka.
Treba volať Chavovi.
Je tu obsadené?
Vieš čo?
Si prekliaty.
Si prekliaty rodičmi, ktorí ťa nebrali vážne.
A mrzí nás to.
Len sa ma snažíte utešiť.
Priznajte to.
Ten skunk, vybuchnutá dodávka…
Ak to nie je kliatba, tak čo potom?
Zlatko, volá sa to život.
Ak nám tento výlet niečo ukázal, tak to, že sa vždy môže niečo pokaziť.
Ale väčšinou sa nepokazí.
A nechcem, aby si sa celý čas trápil.
Lebo ti ujde všetko dobré.
Dokážeš veľa, mladý.
Aj na tomto výlete.
To, ako si hovoril s Lupe.
A keby si nevzal ten matrac…
Tvoja smola nám zachránila životy.
Si výnimočný, zlatíčko.
Toto si ujsť nenechám.
Aj ja chcem.
Tak dobre.
Niekto tu smrdí.
Kto asi?
- My všetci. - Ja nie.
- Mami? - Áno?
Pôjdeme na takú dovolenku aj na budúci rok?
Prosím?
- Prosím, mami. - Dobre.
- Očividne ste sa zbláznili. - No tak.
- Aj ja chcem ísť. - Áno!
Dobre, môžeme sem prísť znova.
Ale trápenie necháš na nás.
Na to sú rodičia.
Ale fakt sa prezlečme.
- Hej, niekto tu smrdí. - Hej.
MORALESOVO NÁMESTIE
Vravel som, že to bude šialený deň.
Dostať sa domov nebolo celkom ľahké, ale aspoň sme preskúmali Soledad.
Starostka nám vybavila hotel.
Asi mala výčitky, že nám zničila totem.
Zvyšok výletu bol vcelku pokojný.
Ale dnes som sa naučil niečo dôležité:
ak smolu hľadáte, určite ju nájdete.
Preboha.
Mama. Ples.
- Ples. - Bože, sú krásne.
To fakt?
Ahoj.
Nechceš so mnou ísť na ples?
To ma pozývaš?
- Áno. - To by bolo super.
Super. Tak sa vidíme tam.
Čože sa tak usmievaš?
- Pozvala som ho. - Fakt?
- Pozvala som ho. - Pozvala ho!
Páni.
- Dedko? - Čo?
Ty plačeš?
Nie. Sí.
Lebo…
Som fakt šťastný, mijo.
- Poď, viejo. - Kam?
Naučím ťa tancovať ako pravého Mexičana.
Kúpi jedny šaty y todo Frida Kahlo.
Prepána.
Oni spolu tancujú?
Spolu?
A nehádajú sa.
- Možno sa hádajú popri tanci. - Možno.
Poďme tancovať.
- Čože? - Poďte!
Poď, Alex.
Ale na rodine je najlepšie,
že vám ukáže aj tie dobré kúzla.
Vždy niekde sú.
Len musíte mať oči otvorené.
Vieš čo? Napíšem tú knihu.
A ako ju nazveš?
ALEXANDER A JEHO OTRASNÝ, PRÍŠERNÝ, NAOZAJ VEĽMI ZLÝ VÝLET
Päť, šesť, sedem, osem.
Prečo?
Nie! Prestaň. Dosť.
Odteraz už žiadna telka.
- Ani Zúfalé manželky? - Ani tie.
Neusmievame sa, dobre?
Okej, neusmievajte sa v zábere.
- Neusmievať. - Prepáčte.
Ver mi. Toto je cesta.
Toto je cesta.
Nestratila som ti mamu.
Nechala som ju tam naschvál.
Sme v pohode!
Zvládneme to.
- Neukazuj mu bradu. - Bradu?
- Prečo? - Skunky ich nemajú rady.
Zaspievaj mu.
Nič iné nepoznám.
- Vyrábame ju tu. Sami. - Okej.
Máme na ňu vedro. Továreň. Vaňu.
Máme…
Prestaňte!
- Ako sa opovažujete? - No, veď ja len…
- Mia! - Mia, neboj sa.
Tie vlasy sa nejak spravia.
To je z karavanu?
Nie, v karavane sa predsa káva nepestuje.
Ale rozhodne pochádza z miesta, kde sa pestuje.
Bôby mali naozaj krásny život.
Kam ste zmizli?
Povedala som niečo?
Toto je moje!
Tri, dva, jedna.
Asi som to prehnala s kávou.
Preklad titulkov: Martin Vranovský