Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Ingen har noensinne hatt verre uflaks enn meg.
Ikke gå så nær meg på butikken. Forstått?
Søstera mi går ti skritt foran meg så uflaksen min ikke smitter henne.
Å leve med uflaks er ikke lett. Jeg må alltid tenke to skritt frem.
Pass på. Brems!
Mamma sier at jeg uroer meg for mye.
Hadde hun bare visst at noe ille er på vei.
Tror du meg ikke? Du får se selv.
Men alt det skjer i morgen.
I dag er det dette jeg håndterer.
Herlighet. Jøye meg!
Herregud!
Og akkurat da jeg tenkte at det ikke kunne bli verre…
Priusen min!
…ble det som alltid det.
Mia!
Velkommen hjem, mamma.
- Hør på meg. - Nei. Du har husarrest…
- Kan du høre på meg? - …til evig tid.
Men det var ikke min feil.
Nei, jeg så ikke brannhydranten.
Den spratt plutselig opp.
Skal jeg straffes for hans uflaks?
- Hun har et poeng. - Du får ikke klandre ham.
- Dette er din feil. - Og min. Jeg satt også i bilen.
Sånne ting skjer alltid med ham. En gang gikk bestefars hus nesten i lufta.
Jeg kan fortsatt ikke nærme meg gassgriller.
Blir helt skjelven.
- Dette er faktisk din feil. - Hvordan da?
Fordi du alltid var på jobb mens jeg øvelseskjørte.
Jeg er en reiseskribent. Jeg reiser. Hvordan skal jeg kunne jobbe hjemmefra?
Straffen er at du tvinger meg til å bo i en buss i en uke.
Gi meg nøklene.
Det er jo bare litt vann.
- Å nei! - Gikk det bra?
Hold ut, kompis!
Jøye meg.
Mobil.
Det er jo promposal-uka.
Jeg aner ikke hva det betyr.
Jeg trenger ikke en ferie med familien. Jeg trenger en ferie fra den.
- Jøye meg. - Ikke skrik til mora di!
Unnskyld, bestemor.
Mamma, du kom nettopp hjem.
Trenger du en lur? Kaffe?
Gå på rommet ditt.
Greit. Skal bli.
Dette er tidenes farligste bilferie.
Hva er det mamma tenker?
Vennen?
Her er en reisegave.
Se.
Takk.
Mamma, aner du hvor mange togulykker det var i fjor?
To tusen ett hundre og syttiåtte.
Nå gjør du det igjen, vennen. Du ser svart på det.
Vel, det har fått meg hit.
Lille venn.
Det blir artig, jeg lover.
Ferie med hele familien. Det er så lenge siden sist.
Kanskje vi burde spare penger.
Har du sett bensinprisene?
Reisemagasinet betaler hele turen.
Du kan jo hjelpe meg med artikkelen.
- Du elsker rettskriving… - Mamma…
…grammatikk og faktasjekking.
Jepp.
Vi er fortapt.
Jeg vet at det har gått tregt i det siste, men folk elsker maten vår.
Flott, Frank, men det betaler ikke regningene.
Anmeldelsen var ikke så ille.
De skrev at smaken var nyansert, raffinert,
utmerket tilberedt.
Jo da. Så står det:
"Dessverre mangler Frank Garcias meny sjel."
Det er bare én anmeldelse.
Den som kunne ha forandret alt.
Pengene renner ut. Vi må dessverre si stopp.
Brett, la oss prate om det.
Prat betaler ikke leia, Frank.
Du er en fantastisk kokk, men nok er nok.
- Jeg må i et møte nå. - Hva? Nei.
- Ok! - Nei, Brett. Vent.
Kjære, så du hva Mia har gjort med bilen?
- Gjorde Mia det? - Ja.
- Går det bra med ungene? - Ja da.
- Jeg tok mobilen hennes. - I promposal-uka?
Hvorfor har ingen fortalt meg om dette promposal-opplegget?
Hun kan jo bli bedt med etter turen.
Da blir hun den siste i gjengen som blir bedt,
og det er knusende.
Knusende?
Du har rett. Nei, hun overlever nok.
Samme det. Hvordan går det med restauranten?
- Bra. Ja. - Ja?
Det var mange der i lunsjen.
- Det… - Var det?
Så det tar seg opp? Så flott.
- Ja. - Ja.
Nå, hvor er den fancy bobilen din?
Bare vent til du ser den. Den er… Den er her.
Skal vi kjøre med den?
Ja.
Jeg visste ikke at den var sånn.
- Dere, kom og se! - Jøss. Se på den.
- Er den ikke kul? - En land-yacht.
- Denne greia er… Den er… - Gigantisk.
Ja!
Og dere som trodde vi skulle kjøre i en bedriten buss.
Er høyden innenfor forskriftene?
Velkommen, navn på familie.
- Hva er det som skjer? - Magi.
Så mange faretegn.
Herregud, kjære!
- Så kult. - Helt fantastisk.
Hva er det der? Jeg vet ikke.
Men det er pent.
- Så… - Se på denne, kjære.
Hva er det?
Ikke ta på noe. Vi vet ikke hvordan ting funker.
God ettermiddag!
Jeg heter Missy McGill. Dere må være Garcia-familien.
- Det stemmer. - Ja.
Her er kaffe. Gratis.
- Å, takk. - Ja.
- Den er nydelig. - Nei.
Velkommen til Pathwinder XR, den mest avanserte bobilen på veien.
Hun er nydelig, og tar seg bra ut i oppkjørselen deres.
Hvordan gikk det med den i kollisjonstestene?
Ok, Shark Tank.
Du gikk rett dit. Ok.
Forventa ikke det spørsmålet.
Pathwinder XR er faktisk den tryggeste bobilen som har blitt bygget.
Der hører du.
Den er 50 prosent mindre brannfarlig enn forrige modell.
Bare dropp hårsprayen.
Skal jeg vise dere mer?
Ansiktet ditt sier nei, men innstillinga di sier ja.
Greit! Her er soveplassene.
- Det er plass til seks… - Kult.
…men man kan klemme inn flere.
Vær så god.
Det er en luftmadrass.
Fast, ikke sant?
Kjære, jeg må ta bilde til magasinet.
- Ja. - Ja. Ok.
Appelsin!
Vi har ikke glemt ungene.
Nintendo Switch.
Jeg snakker unge. Barn, hva enn du kaller deg selv.
Er det trygt?
Emosjonelt sett?
Når du føler at du ikke har kontroll, kan du komme hit og kontrollere ting.
Det gjør jeg.
Jøss. Leser det horoskopet mitt?
Ja, og det har innebygd Spotify.
Ja!
Kom igjen, damer! Kom igjen!
Jeg er zumba-instruktør på si.
- Skal vi ta ei økt? - Vet du hva?
- Nei. - Du, Lidia.
- Lidia går på zumba. - Ja!
Hvor ble det av dere?
Sa jeg noe galt?
Kos dere på tur. Ikke gjør noe jeg ikke ville gjort.
- Husk at vi drar klokka 06.00. - Ikke 06.05.
Du vil ikke at mamma skal vekke deg. Hun gjør det ikke varsomt.
Flott. Opp tidlig for at jeg skal kjede meg i hjel.
Gi deg.
Alex, hva synes du?
Den er ganske høy, kan lett velte.
Ok. Men kan ikke du gå og hente bagasjen på loftet?
Teite loft.
Hvorfor måtte ikke Mia gjøre dette?
Hun er eldre enn meg.
Typisk flaksen min.
Alejandro Damian Morales.
1905?
Er det tenner?
- Hei. - Hei, pappa.
Det er middag snart.
Kan jeg gjemme meg her til han drar?
Du vet vel at bestefaren din ikke er busemannen?
Han blir vel ikke med?
Pappa elsker bilferier.
Men nei. Han blir her for å passe huset og Clyde.
Jeg er veldig lei for det.
Alexander!
Hei! Qué pasa, Mufasa?
Kom an, håndtrykket.
Jeg har fortsatt vondt i håndleddet.
Visste du at håndleddsskader er…
Samme det. Ja vel. Klar?
Ok. Boom. Ja. Bang!
Opp eller ned? Jeg husker ikke.
- Hold den der. - Dette føles som slåssing.
Vi tar slutten.
Vi trenger et nytt håndtrykk.
Vi må gjøre deg tøffere, niño.
Hei, jeg er her! Mat meg.
- Hei, pappa. - Hei, mija. Hvordan går det?
- Litt av en doning der ute. - Ja visst.
Man kunne fått seg en fin helg i Vegas for den.
En ferie er akkurat det denne familien trenger.
Ferie? Vi skal leke lastebilsjåfører i ei uke.
Hei, bestefar.
Hei, mija.
Hun virker ekstra gretten i dag.
Hun krasja bilen min, så jeg tok mobilen hennes.
I promposal-uka?
- Nei! - Hva…
Hvor har dere tenkt å reise på dette store eventyret?
Vi skal til Four Seasons i Mexico by.
Ungene vil storkose seg.
Ja.
Abuelo, var Alejandro bestefaren din?
Ja. Ja, han var bestefaren min.
Hvordan var din chicharrón? Min er litt tørr.
Jeg visste ikke at du kom, så du fikk det hunden skulle få.
Hvorfor vil du ikke snakke om Alejandro?
Mijo, spis maten din.
Alejandro? Den forbannede?
Vent, forbannet?
Nå må du fortelle.
Det må du. Nå som jeg bor her, må jeg vite om forbannelsene i huset.
- Det er ingen forbannelser her. - Greit. Jeg skal fortelle.
Familien burde kjenne sin historie.
Nei, pappa, han kommer til å få mareritt.
Forteller jeg det ikke, blir han som faren sin,
som tror han er bedre enn chicharrón.
Han har et poeng.
- Du skammer deg over kulturen din. - Det stemmer ikke.
Nei vel? Hvorfor er det jeg som må lære ham spansk?
Lærer Alexander spansk?
Å se på Caso Cerrado teller ikke som å lære spansk.
Det gjør det vel.
Og Mia, som ikke ville ha en quinceañera.
- Det er en tradisjon. - Tradisjon?
Det er en patriarkalsk sosial konstruksjon skapt av kolonimakta.
Jeg vil dessuten ikke ha bilder av meg i rosa bløtkakekjole.
Naturligvis, vennen. Vi vil selvfølgelig at barna skal kjenne til røttene sine.
Og i Mexico kan vi gjenoppdage dem.
Ja. På Four Seasons.
- Viva! - Så…
skal noen forklare hvorfor vi har en forbannet statue på loftet?
Hva er det?
Jeg har aldri sett den før.
Den er skikkelig kul.
- Hvorfor… - Ikke ta på den!
- Hva skjer om jeg tar på den? - Slutt.
Gi dere!
Bare fortell historien.
Greit. Da gjør jeg det.
Min abuelito,
han var maisbonde
i en liten pueblecito kalt Soledad.
Men uansett hvor mye han sto på, visnet og døde avlingen hans år etter år.
Så han gjorde det alle mexicanere gjør når de er desperate.
Han oppsøkte brujas.
I Soledad bodde det tre søstre.
Man oppsøkte dem bare når man virkelig trengte hjelp.
De ga ham et magisk idol som ville bringe ham hell.
Men på én betingelse:
Når du er ferdig, lever det tilbake, idiot.
I begynnelsen blomstret gården. Livet smilte.
Han tjente store penger.
Han kjøpte fine ting til familien sin.
Som rulleskøyter, rullebrett og nettbrett,
og et hoppeslott til barnas bursdager.
Men han kunne ikke motstå det:
Han beholdt idolet i håp om mer flaks.
Men jo lenger han beholdt det, desto verre ble flaksen hans.
Han måtte svi av hele åkeren, men brannen kom ut av kontroll.
Han prøvde å slukke den, men til ingen nytte.
Morgenen etter hadde hele byen brent ned til grunnen.
Alle klandret Alejandro.
De sa han var forbannet.
Og jeg sa ofte til pappa: "Du må kaste den der."
Han sa at uansett hvor hardt han prøvde, ble han ikke kvitt det.
Kanskje han var forbannet.
Hva tror du?
Hvorfor kalte dere meg opp etter en som brente ned en by?
Alexander er et sterkt navn.
Det er Voldemort også. Eller Darth Vader.
- Ville dere oppkalt meg etter dem? - Se hva du har starta.
- Jeg? - Ja.
Jeg ba dere kalle ham Zacarías, Zacatecas, Zorro.
Så langt unna bokstaven A som mulig.
- Jeg kaller ham ikke Zorro. - Ok. Dette er absurd.
Brujería, mal de ojo, chupacabra.
Dette er bare mexicansk overtro.
Du må innrømme at livet hans gir mer mening nå.
Hvorfor har vi denne i huset vårt?
Hva om huset vårt brenner ned?
For en baby du er.
- Er jeg vel ikke. - "Er jeg vel ikke".
Slutt. Mia, du gjør det verre.
Jeg er ikke en baby!
Kjære vakre vene.
- Ok. Problemet er løst. - Ja.
Det burde du nok ikke ha gjort.
Alex.
Om noen her er forbanna, er det meg.
Lever det tilbake.
Lever det tilbake, idiot.
- Du må avlyse ferien. - Ja vel?
Har dette med forbannelsen å gjøre?
Å, tingen. Jeg glemte igjen tingen.
Den er med den tingen.
Ja.
Ja!
- Mia! - Jeg kommer!
Nei. Jeg drar ikke.
Ok. Vel, det skal vi.
Da får du bli igjen med bestefar.
Nei, jeg vil ikke bli igjen med bestefar.
Jaså? Ungkarshelg, hva?
Vi kan se på bryting. Dunke ned noen øl, ja?
Mamma, du vet vel at han ikke tuller?
- Har du sett en hanekamp før? - Hva?
Jeg ringer kompisen min, Javier. Han ordner en.
- Vi kan grille en geit også. - Mamma, hører du?
- Hvem griller en geit? - Hei.
Kjære, han vil ikke dra fordi han er redd for forbannelsen.
Det kommer til å skje noe ille.
Alex, denne forbannelsen…
Det er et sagn. Historien er oppdikta. Det er ikke på ekte.
Det vil ikke skje noe ille.
Niks. Jeg drar ikke.
Nei vel.
Vel, dette skulle være en overraskelse, men…
- Å, overraskelsen. - Ja.
Vi skulle nemlig kjøre forbi verdens eneste ekte romvesenmumie.
- Et ekte romvesen? - Ja.
Du vil nok ikke like det.
- Det er for kult. - Det er altfor kult.
- Vet du hva? - Du burde bli her.
Ja. Og henge med abuelo og bikkja.
Dra på hanekamp.
- Greit. - Alexander,
forbannelser fins ikke.
Kom an, folkens.
Jo før vi starter turen, jo før er den over.
Du.
Her er en bitte liten kaffe.
Å, jeg slapper av allerede. Ta kjølebagen.
Ja.
Partybuss.
Velkommen til NEW MEXICO Fortryllelsens land
Sergio hyra inn korpset til promposalen!
Han promposa!
Elsker deg.
Kjære?
Hei. Herregud. Er du våken?
- Sov du godt? - Ja.
Er dette en tabbe?
- Hva da? - Denne turen.
Ungene virker ikke særlig gira.
Tuller du? Ungene kommer til å storkose seg.
Jeg vet ikke hva jeg sier. Jeg…
Jeg burde si opp jobben.
Nå som det går bedre med restauranten, har vi jo råd.
- Si opp? - Ja.
Å si opp er store ord. Du elsker jo jobben din.
Jeg elsker jobben din.
Jobben din er flott. Du er så flink i den.
Ikke bli en som sier opp.
Jeg bare… Jeg føler at ungene trenger meg. Jeg føler at jeg går glipp av alt.
De tror at jeg bor på hotell og koser meg,
mens jeg egentlig bare skriver om middelmådig romservice.
Sier jeg opp, kan jeg skrive den reiseboka jeg drømmer om å skrive.
For da har jeg mer tid. For da er jeg hjemme med ungene.
- Er du sulten? - Hva?
- Er du sulten? - Nei, jeg er ikke…
- Jeg lager en smoothie til deg. - Nei, kjære…
Du bør spise. Jeg vil ikke at du skal bli ør.
Ok. Men ikke ha noe rart i den.
Det kalles vitaminer.
Piledriver! Hva er det du trenger, en gravert innbydelse?
Du kommer til å…
Stikk.
- Hei, Val. - Hei. Jeg ville gå gjennom noen ting.
Så du klistrelappen?
"Ikke gå rundt i bare undertøy".
Lykke til.
Voilà, bon appétit.
Kult.
Hvordan funker denne?
Sånn.
- Fancy. - Fancy.
En siste ting: Ikke gi bikkja søppelmat. Dyrlegen vil ha ham ned i vekt.
Ikke gi bikkja søppelmat.
Notert.
8 KILOMETER SLIM - ROMVESENMUMIE
Endelig. Romvesenmumien.
Å nei!
Er det bra gnister?
"Systemfeil. Gjenopprett på mesterkontroll."
PATHWINDER XR MESTERKONTROLL
- Velkommen. - Ok.
Hva gjør du?
Jeg sølte ingefærøl, og nå funker det ikke.
Nå får du mamma i vansker.
Hei.
Går det bra med dere?
Ja, kjempebra.
Ok. Dere får snart oppleve noe fantastisk nydelig.
Nam-nam.
Du bør få fiksa dette.
Det betyr ingen tortilla.
Ingen tortilla? Hater du den bikkja, eller?
Hvem trykker på knapper?
Får ikke skrudd av viskerne.
Hva?
Herregud! Slutt!
Bli. Bli!
Velkommen.
- Nei. - Alexander, hva trykka du på?
Jeg vet ikke!
- Stopp den! - Jeg kan ikke!
Mia, skru av musikken!
Å, Gud. Nei! Herregud! Hei!
Skru det av!
Litt hjelp her!
Val, hva er det? Er alt i orden?
Er du der? Hører du meg?
Jeg fikser det.
Mobilen min!
Ikke skrik til meg. Jeg er faren din.
- Og nå går den opp? - Flott ferie, mamma. Kjempegøy.
Superekte ROMVESENMUMIE
Går det bra med dere?
- Definer "bra". - Val, er du der?
- Val! - Den kan gå i lufta…
Greit, mija. Jeg kommer.
- Gikk det bra? - Går det bra?
Gikk det bra med dere?
- Alt i orden? - Går det bra?
- Kjære, den greia klarer seg, ikke sant? - Ja, den ser stabil ut.
Den ser… Å nei.
- Å nei. - Jøye meg.
- Å nei. - Å nei!
Hvorfor er det en cowboy?
Hei.
Hei! Kom tilbake hit.
Jeg er abuelo-en i nabohuset.
Kan dere passe Clyde i et par timer?
Vi skulle til å spise middag.
For en flaks. Jeg har lagd menudo.
- Hva… - Det er kumage.
Enda bedre på dag to.
Jeg må lete etter familien min,
så supert om dere kan hjelpe meg. Tusen takk.
- Hunden er også på slanker'n. - Men…
- Vel… - Clyde?
- Det ser ut som om jeg har sloss. - Og tapt.
Ja. Vi har forsikring.
Dette dekkes sikkert.
Nei, det er godt oppsummert.
Vi krasja en bobil til en halv million inn i verdens største romvesen.
- Så jeg får nok å skrive om. - Se, mamma. Jeg…
Hvorfor ler jeg? Det er ikke morsomt.
- Mamma. - Unnskyld?
Hva er egenandelen på romvesenet?
Gud! Caden kunne ha bedt meg på skoleballet nå.
Blir jeg bedt etter Sandra, sverger jeg…
Hva gjør du?
- Bare… - Gå et annet sted.
Dårlige ting skjer når du er i nærheten. Ha det.
Dette er skikkelig ille.
Hva sa redaktøren din?
Hva tror du?
At hun må betale for å få fiksa bobilen, om den kan fikses.
Nei. Tuller du? Den gikk berserk av seg selv.
- Se på øyet. - Det er ille.
- Er det? - Ja.
- Går det på ulykkesforsikringa? - Det er jo min forsikring.
Men hun mener det er min feil. Hun trakk saken min.
- Nei. - Jo.
Ser du? Nok en grunn til å si opp jobben.
- Jeg vet ikke helt. - Hva gjør vi?
Vi burde dra hjem før flere ille ting skjer.
Jeg er faktisk enig med Alexander. La oss bare dra hjem. Vær så snill.
Unnskyld. Jeg ville bare at vi skulle ha en fin ferie sammen.
Greit.
Tror jeg så en bilutleier i stad.
Kanskje rekker vi hjem til middag.
Herregud. Mirakler er ekte.
Kjiper'n, mener jeg.
Greit. La oss hente tingene våre. Kom.
En, to…
- Å, ryggen min! - Ja, den ser bra ut der.
VICENTES KJØRETØY BRUKTBILER
Tok du med deg luftmadrassen?
Man vet aldri når man trenger en lur.
Pass på tingene.
Mia.
Vent, Lidi… Mia!
Hva er en botánica?
Botánica. Det er en medisinbutikk.
De har kanskje ryllikrot til føttene mine.
- De tar knekken på meg. - Mamma, du var sykepleier i 20 år.
Tror du på den slags brujería?
Medisin er medisin.
Jeg trenger også en lottokupong.
Flott. Mora di gambler igjen.
Brujería? Som i hekser?
Vel, bestemor. Bestemor!
Brems ned.
Basert på det nylig inntrufne tror jeg vi burde holde oss unna brujas.
De er bare healere.
Har denne noen gang funka?
Du kommer til å havne i trøbbel.
Så irriterende. Lille snørrunge.
- Har Caden bedt deg på skoleballet? - La meg være. Det raker ikke deg.
Hva? Jeg spurte bare.
Og det føles som et "nei".
Han er sikkert hjemme hos oss nå,
men jeg må være her med dere
langt ute i gokk.
Hørte du det?
Noen har dekning. Alexander, hjelp meg.
Du klarer deg visst selv.
- Djevelape. - Ha deg vekk!
Tok du med den der?
Nei. Den fulgte etter oss. Husker du hva bestefar sa?
Faren hans prøvde å kaste den, men klarte aldri å bli kvitt den.
Hallo?
Nei, dette er hans datter. Kan jeg ta en beskjed?
- Ta den opp. - Greit.
Akkurat.
Skummelt.
Jeg skal overbringe beskjeden.
- Hvem var det? - Det var pappas utleier.
Han sa at restauranten skal stenges.
- For godt? - Herregud.
Vi er forbannet. Hva skal vi gjøre?
Jeg vet ikke.
Men jeg tror jeg vet hvor vi kan finne det ut.
Claudios BOTANICA Y YERBERIA ÅPENT
Det lukter så godt.
Min mor sverget til den.
Ok.
Jeg elsker mamma-historier.
Min mor ga meg denne butikken
istedenfor å la meg følge drømmene mine til New York.
Trodde dere to var for bra for brujería.
Ingenting bedre å finne på.
- Godt poeng. - Se på det.
Akkurat det du ga meg. Ingen veksel.
- Takk. - Takk.
- Velsigne deg. - Velsigne deg.
Ikke ødelegg noe.
Glad i deg også.
- Er du heks på ekte? - Man spør ikke bare folk om sånt.
- Men er du det? - Ja. Det er jeg faktisk.
Som så mange før meg.
Hvorfor skulle jeg ellers ha neglelakk?
Flott. Vi trenger profesjonell hjelp.
Da har dere kommet til rett sted. Ok. La meg gjette.
Pengeproblemer.
Og du… Det er så mange problemer.
Jeg klarer ikke å presisere hvilket.
Men det som stikker seg mest ut, er…
en kjærlighetsdrikk.
Kjærlighetsdrikk?
Denne tinkturen er full av rosevann.
Den kjekke gutten vil garantert sende deg en melding.
- Hvordan vet du om ham? - Mia! Fokuser.
Akkurat. Beklager.
- Vi har et stort problem. - Håret ditt.
- Nei. - Man kan ha flere enn ett problem.
- Nei, familien vår er forbannet. - Og det er på grunn av denne.
- Nei! Kom dere ut. - Vær så snill!
Jeg trenger ikke masse rare unger i butikken.
Dere må gå nå, ok?
- Ta med dere ulykken deres. - Greit! Greit.
Vi skal betale.
Håper du mener at du skal det?
Kom an. Vær så snill, Mia.
Om vi ikke gjør dette, mister pappa restauranten sin.
- Nei, glem det. Kom dere ut. - Jeg har fem dollar.
Ti.
- Greit. - Av mitt hjertes godhet.
Følg meg. Alle er velkommen.
Kom inn på mitt kontor.
Jeg kaller det det av skattemessige årsaker.
Vår tipp-tipp-oldefar fikk denne i Mexico.
Han skulle visstnok levere den tilbake til noen brujas.
Men han var grådig og lot være.
Det er regel nummer en.
Når en heks ber deg levere noe tilbake, så gjør du det.
Så ikke bestefaren deres på film?
Jeg tror dette var før filmens tid.
Typisk. Menn, alltid en unnskyldning på lur.
- Ikke sant? - Ja visst.
Ok. Først og fremst: Nydelige kinnbein. Ja.
Å nei.
Dette er et urgammelt idol.
Eldre enn Kelly Clarkson.
- Er Kelly Clarkson en bruja? - Jeg tror det.
Da deres bestefar nektet å gi det tilbake til de hyggelige damene,
sørget han for å kaste mal de ojo
på hele familien deres, så…
Hvordan fikser vi dette?
Jeg husker noe om…
Det er lenge siden. Jeg har hørt historier om dette.
Tjue dollar. Jeg mener: Tjue dollar.
- Jeg ga deg nettopp ti. - Det var for diagnosen.
Dette er for kuren. Så har du inflasjon og alt,
det koster penger, ikke sant?
Gi ham 20. Fort.
Greit. Kur. Hvordan?
Ta det tilbake der det hører hjemme.
- Vi må ta idolet tilbake til Soledad. - Vi er på vei hjem.
Skynder vi oss, får vi kanskje overbevist dem.
Kom igjen.
- Dette er også medisin. - Ja.
Dere glemte å tipse.
Dere, ro dere ned.
Hva holder dere på med?
Vi tenkte at vi burde… Vi burde dra til Mexico.
Ikke bare Mexico.
Vi vil dra til Soledad for å, dere vet, se hvor slekta er fra.
For fem minutter siden ville dere hjem.
Vi synes at… det er viktig å bli kjent med røttene våre.
- Gjør dere? - Gjør dere?
Tror dere vi blåser i kulturen vår?
Nei. Slett ikke.
- Hun bryr seg. - Om hva da? Å være mexicansk?
Du elsker Chipotle.
Vel, vi gjør det. Vi bryr oss kjempemasse.
- Ok. - Ok. Ja.
Ikke sant, Alexander?
Ja, vi… Vi bryr oss masse.
Ser dere?
Det lønte seg visst at jeg flytta inn.
- Ville ikke dratt den så langt. - Ok.
Vi setter pris på at dere vil bli kjent med kulturen vår,
men feriegudene har talt.
Vi skal ikke til Mexico.
Kan vi ta en prat?
En kjapp en. Kom.
Vi burde gjøre det.
- Hva da? - Dra til Mexico.
- Nei. - Hvorfor ikke?
De har visst kjempelyst.
De vil jo aldri gjøre noe sammen med oss.
Kanskje dette er et tegn.
Det forrige tegnet kosta magasinet en halv million.
- Herregud. - Kult. Nok en velsignelse.
Jøss. Dette er… flott.
Jeg vet ikke helt.
Jøye meg. Det klør allerede.
Ok. Det er kanskje ikke en Pathwinder XR,
men vi trenger ingen råflott bobil for å kose oss.
Ikke sant, Mia?
Jeg sa: "Ikke sant, Mia?"
- Ikke sant. - Hva er den lukta?
Jeg tror det er teppet.
Jeg tror det er lukta av alle de varme familieminnene
som har blitt til i denne kule bobilen.
Men det kan være teppet.
Altså, dette er så flott. Ikke sant? Den er… Den er så søt.
Den er vintage, ikke sant?
Ja, kjempevintage. Skikkelig.
Vil du gjøre dette?
Altså,
ansiktene deres.
Ja vel. Mexico, her kommer vi.
Kom an, Val.
Val her. Legg igjen en beskjed.
Pok…
Hva gjør du?
Hodet ditt blokkerer for dekninga.
Du vet vel at det ikke fungerer sånn?
Jeg finner ikke dekning.
Mama Tinas Taco TACOTIRSDAG
Er dette…
Herregud!
- CD-er! - Jeg har ikke sett sånne på lenge.
Hva er det i den?
- Fleetwood Mac. - Ingen fan.
- Dwight Yoakam! - Fortsatt rart at du liker country.
Elsker country. Garth Brooks, Brooks & Dunn.
- Sheryl Crow. - Hun er ikke country.
Kjempecountry. Mott The Hoople.
Ikke gjør det!
Tror du den er sur på oss?
Altså, den har ikke vært hjemme på hundre år, så ja.
Ok.
- Jeg skal bare… - Hva gjør du?
Jeg skal legge den et trygt sted.
Jeg må få den tilbake senere.
Jeg mener det.
Forrest Gump-lydsporet.
Kom an.
Sandra: johnny ba meg!!
Ja! Endelig.
Julie: har alle en?
Blir jeg ikke bedt med på ballet?
Det er ikke det rette spørsmålet.
Du burde heller spørre deg selv hvorfor du bryr deg så mye.
Jeg vet ikke.
Jeg trodde du sov.
Jeg har ikke sovet siden 1986.
Kanskje du burde slutte å drikke kaffe før sengetid.
Da du ikke ville ha quinceañera, gjorde det vondt.
Jeg ville lage kjolen din.
Men det som viktigere, er at
en quince er et overgangsritual.
Av hva da?
Du er ikke en jentunge lenger.
Du er en kvinne.
Og det burde feires.
Takk.
Så det er morsomt å se deg med den mobilen, ventende på en gutt.
Lurer på hva som skjedde med den kvinnen.
Jeg fant en.
- Vis meg. - Nei.
Gi deg.
Body roll. Ja.
- Ja. - Ja.
- Hva er det? - Hvor kom det fra?
Herre… Kjære.
- Han er oppå meg. - Nei.
- Ikke lag for mye lyd. - Ingen lyd.
- Stopp bilen. - Det går ikke.
- Stopp bilen. - Nei.
Nei, nei.
- Ok. - Flytt halen ditover.
Så spruter den ikke på meg.
Forsiktig.
Herregud.
Kjære?
Herregud.
- Hvorfor gjorde du det? - Du ba meg gjøre det.
Hva gjør jeg?
Vi kan synge til det.
- Hva? - Ja, syng til det.
Ok.
Ja. Fortsett.
Det er vakkert, kjære.
BENSINSTASJON
Jeg må på do.
Knip igjen.
Jeg må på do!
Herregud.
Herregud! Jeg må spy!
Jeg fikk det i munnen!
Jeg fikk det… Det er så stramt.
Herregud!
Mobilen min!
Det var ikke min.
Gå og se om det var flere.
- Gå og se. - Nei!
Jeg får ikke puste.
- Jeg har det i håret. - Og jeg i halsen.
Det er verre enn toalettet på skolen.
- Svir det i noen andres mage? - Stopp bilen.
BENSINSTASJON
- Jeg svelget et insekt. - Stopp.
Vi må ut.
Ok, ut! Ut!
Ok.
Unnskyld, mamma.
Espérate. Jeg kommer!
- Jeg har det enda i munnen. - Det er så sterkt.
Det er overalt!
Jeg skal se om de har tannkrem.
Gi meg Hot Cheetos. Og deodorant.
Unnskyld? Har du deodorant?
- Der. - Ok. Takk.
- Unnskyld, vi hadde et problem… Ok. - Nei takk.
Chicharrones.
Bingo.
salg 2 for 1 T-skjorte
Ingen klager.
- Det var dette de hadde. - Drep meg.
Må vi seriøst ta bilder?
Ja.
- Kom. - Ok.
Pappa, jeg lukter armhulene dine!
La meg se.
Dette skal i familiealbumet.
Har vi nok? Jeg må tisse.
Vent! En gang til, dere.
Stå tettere. Oppfør deg som om du liker broren din.
Hei, vato.
Du! Jeg leter etter familien min.
De er i en stor, grønn van-buss-greie.
Har du sett dem?
Har de med seg en forbannet ape?
Ape?
- Idolet? - Ja!
Ja.
Dette er den tredje salviekvasten jeg har måttet brenne.
De etterlot seg dårlige vibber overalt.
Ja vel, men vet du hvilken vei de tok?
Jeg er en healer, ok?
Ikke en tankeleser. Det er latterlig.
Ok. Du får ha tusen takk, healer-tankeleser.
Vent.
Jeg tror de sa noe om Sol…
"Sol" knyttet til "Solamar".
Og "Solamar" til "sal y limón", som er godt på chips.
- Soledad. - Det var det, ja.
Det var mitt neste ord. Ja, Soledad.
- Dit dro de. - Hvorfor det?
Har du fulgt med?
Ja, for å bryte forbannelsen. Dumme meg.
Kjør!
Stilleleken er kjedelig.
- Du tapte. - Nei, du tapte.
Jeg vant.
Ikke så fort.
Bestemor vant.
Ja. Godt jobba, bestemor.
Vent, bestemor?
Herregud!
Hun er ikke der!
- Hva? - Hun er ikke i alkoven.
Vent, hvor er hun?
Francisco!
- "Hjemme alene"-t vi nettopp mamma? - Litt.
Hun klarer seg.
Vi kommer oss tilbake dit på null komma niks, ok?
Hva om hun blir kidnappa? Eller bitt av en slange?
Jeg er tidenes verste sønn!
Hvorfor er den så svær?
Er det så langt den går?
Nesten, pappa.
Du har hele ørkenen på å klare å snu.
Sånn, ja.
Godt jobba, kjære.
Lurer på hvem som har vikeplikt her?
Kom igjen.
Jaha.
Kanskje det fins en vei rundt.
- Kom an. - Alex, har du det kartet?
Ja.
- Paranoia lønner seg. - Et kart.
Ja. Det er som mobilen din, bare uten wifi.
Akkurat. Og du tror det slår satellitter.
Dere glemmer visst at jeg er reiseskribent.
Jeg reiser. Jeg har god retningssans.
Kartet er opp ned.
Det visste jeg.
Jeg hadde ikke bretta det helt ut.
Om det er den veien, kan vi nok ta denne veien.
Vi kan bare snu her.
Kan vi ikke bare vente?
Vente på kyrne?
Nei, de flytter seg.
Ja, og de er raske. Som munnhellet "kjapp som ei ku".
Mamma har vært der en stund, jeg vil ikke kjøre oss bort.
Det skjer ikke.
Stoler du ikke på meg?
- Det var ikke det jeg sa. - Gjør du ikke?
- Det var opp ned. - La oss vente på kyrne.
- Nei, du har rett. - Ja, vi venter på kyrne.
Om du vil vente på kyrne, så venter vi på kyrne.
- Vi tar den veien. - God idé.
Fett.
Greit.
Unna vei, kyr.
Unna vei!
STENGT VEI
Oi sann!
Jøss! Livet var vanskelig før mobilen kom.
Vet dere…
jeg tror vi kan klare det.
- Hva? - Låter som en dum idé.
- Med all respekt. - Skal du kjøre over ei elv?
Jeg ville kalt det en bekk.
Jeg kaller det helt klart en elv.
Nei. Se, veien er der.
- Vi kommer oss over. - Bestemor kan jo vente.
Bestemor foretrekker nok at vi ikke drukner.
Tipper den klarer det.
Kjære, la oss bare… La oss bare snu.
Dette er ikke riktig vei.
- Vi kan kanskje ta denne veien. - Vi gjør det.
- Hva? Nei, kjære! - Nei!
Dette går helt fint.
Nå gjør vi det.
Ser dere?
Det er ikke så dypt.
Ja.
- Ser dere det? Dette går bra. - Ja.
- Ok. - Du store.
- Hva? "Du store" hva? - Du store.
- Vi flyter ned elva. - Nå er det en elv!
Vi drukner i en ørken.
Det skjer noe.
Herregud!
- Nei, kjære! - Dere!
Dette er skikkelig ille.
Jeg skal få oss ut.
Vi flyter!
Dette går bra. Hold dere rolige.
Hjelp!
Hva var det?
Vi satt oss visst fast på en stein. Vi flyter ikke lenger.
- Vi klarer oss. Dette er bra. - Ja.
Hva var det du sa?
Ok. Vent. Hva gjør vi?
Alle må opp.
Ok. Har deg. Jeg kan ikke ta alle samtidig!
Hva skjedde med "kvinner og barn først"?
Dytt.
- Kom an. Dytt. - Vi dytter.
Jøye meg.
Gi meg hånda. Vi svømmer.
Men jeg kan jo ikke svømme.
Val!
Du har 50 badedrakter.
Hva? Kom an.
Dytt.
Her. Ta denne.
Kom an. Du klarer det.
- Ok. - Én, to, tre.
Dra.
- Ta hånda hennes. - Har du meg?
Mamma?
Frank!
Hvorfor slapp du?
Det går ikke an.
Ingen familie er så forbannet.
Forbannelse. Mia, idolet. Hvor la du det?
I skapet under vasken.
- Du må finne det. - Hva?
- Vi la igjen idolet. Vi har det ikke. - Jo!
- Det grønne. Apa. - Jeg kasta det.
Nei, det fulgte etter oss.
Mamma, vær så snill!
Slutt.
Dere får ikke lov til å se på TV mer.
- Noensinne? - Noensinne.
- Hvorfor slapp du meg? - Alt i orden?
- Du slapp meg. - Jeg kan jo ikke svømme.
- Jeg skal bare… - Straks tilbake.
- Vent. Alex! - Nei!
Kom an!
Nesten framme.
- Har du gått fra forstanden? - Nei. Pappa, slipp meg!
- Jo, det har du. Kom igjen. - Nei!
Nei! Forbannelsen! Nei!
Idolet?
Unnskyld.
Hva gjør vi nå?
- Alex, kom her. - Kom her.
Jeg angrer på dette.
Å, Gud! Ikke… Ikke så fort.
- Ikke så fort. Ok. - Ok. Greit. Sånn.
Den er faktisk fast.
Forbannelsen er ekte.
De ble tydeligvis omsider lei av deg.
Hvor er de?
Hva er det du gjør her?
Val ringte meg, og hun ropte og skreik, og så blei vi brutt.
Har prøvd å ringe henne i timevis, men nada.
Jeg kom hit for å se om familien min har det bra.
Kom an.
Hva? Jeg ville ikke oppholdt meg her etter solnedgang.
Jeg kan ta vare på meg selv, gamlefar.
Som du vil.
Men når de spør: "Hva ville hun ha på gravstøtta?"
Svarer jeg: "Hun ville heller dø alene enn å sitte på med en ekte mexicaner."
Du tror at bare fordi du har ørner og slanger tatovert over hele deg,
at du er en ekte mexicaner?
Ja.
Jeg hører våset du mater Alexander med hele tida,
om å være tøff og… bannskap og slåssing.
Og det er ikke kulturen vår!
Han vil ikke høre om din bestemors mat.
Veit ikke om du har merka det, Gilbert, men gutten er redd for deg.
Du må prøve å bare prate med ham en gang.
Vent på meg!
Jeg veit ikke hva jeg har gjort for å fortjene dette.
Du er ikke den første skreppa som setter seg på denne.
Vamos, princesa.
Kall meg princesa en gang til, og jeg blir den siste.
Jeg kommer til å falle av!
- Jeg kommer til å falle av! - Er det et løfte?
Gilbert!
- Litt hjelp? - Ja.
Jøye meg! Ormer. Det er ormer der. Kom igjen.
Å, Gud.
Det sirkler gribber over oss.
Alex.
Alex, hva tenkte du på?
- Du kunne ha drukna! - Hva så?
Jeg mista idolet.
- Forbannelsen blir aldri brutt. - Nok.
Jeg vil ikke høre mer om det der.
Hvorfor tok du den ut av søpla? Så ekkelt.
Det fulgte etter oss. Ikke sant, Mia?
Det dukka bare opp. Det er skikkelig ekkelt.
Ser du?
Ok. Slutt å prate om idolet. Det passer ikke nå.
Når passer det?
Skal jeg vente til vi faller utfor et stup?
Vennen, det er bare et eventyr.
Nei. Forbannelsen er ekte.
Vi har krasja to bobiler.
Vi har mista bestemor. Hvem mister bestemora si?
Og pappa mister restauranten sin!
Vi er forbannet!
Hva prater han om?
Utleieren ringte i stad. Han sa at restauranten skal legges ned.
Legges ned… Frank, er det sant?
Når skulle du si noe til meg?
Du, jeg… Jeg er så lei for det.
Jeg visste bare hvor gira du var på denne turen,
og jeg ville ikke ødelegge den for deg.
For seint. Ødelagt.
Du skulle ha sagt det.
Når? Mellom da stinkdyret spraya oss og du mista mora mi?
Jeg mista ikke mora di.
Det er bare min feil.
Se hva du har gjort.
Vennen, hør her. Dette er en forferdelig dag, ja.
- Men det er ikke din feil. - Nei.
Det er din feil!
- Min? - Ja.
Var det noen andre som løy til meg og kjørte oss ut i en elv?
"Det er ikke så dypt".
"Jeg ville kalt det en bekk".
Det ville jeg! Det var en bekk lenger opp elva.
Vi hadde ikke vært her var det ikke for artikkelen din.
Gjorde artikkelen min at vi havna i elva?
Nei. Vi havna i elva fordi du fortsatt ikke kan lese kart.
- Ingen kan lese kart! - Alle kan lese kart.
Dumminger! Her borte.
Jeg sa jo at vi ikke burde dra på denne turen…
men dere hører aldri på meg!
Dere later som om dette er normalt, men det er det ikke.
Dette er ikke normalt!
Dere er de gale!
Nei, Alex.
Bare gi ham et øyeblikk.
- Mia, kan du passe på ham? - Ja.
- Val, la oss… - Nei.
Alex!
Kom deg vekk.
La meg være.
Kom an, Alex.
Jeg ba deg la meg være.
Det var idiotisk av deg å hoppe ned i bobilen igjen.
Men også ganske rått.
Ser jeg ut som en Avenger?
Ok. Jeg sa ikke det.
Hvordan skal vi bryte forbannelsen nå?
Vi får aldri idolet til Soledad nå.
Det er umulig.
Vel, vi har levd med forbannelsen til nå.
Hvor mye verre kan en dag bli?
Mamma, pappa?
Mamma!
Pappa!
Hjelp!
- Alex! - Mia!
Hei sann!
Forsiktig.
Vil dere ha vann?
Drikk.
Mia!
- Drikk. - Alex, Mia!
Her. Kjære!
Hva skjedde?
Vennen, vær forsiktig med hesten.
Hvem er dette?
Jeg tror hun vil hjelpe oss.
Vil dere ha hjelp?
- Kjære. Ja. - Hola.
Bra.
- Hva er ordet… - Å, ja.
Jeg har det på tunga. Muy…
Det er langt.
Bort-o.
Bort-o?
Seriøst? "Bort-o"?
- Få høre deg prøve. - Det låt nært.
- Veldig. - Nei.
Liksom, casa?
- Casa? - Ja. Nei, vi er ikke i casa.
Vi er langt unna vårt casa.
- Casa… - Nei, med elva…
Fortell om elva.
- Elv… - Elva… Ja.
Hvordan sier man "forbannelse"?
Ikke spør meg.
Som…
- Og så svømte vi… - Ja.
Vil dere bade?
Bort-o. Bort-o!
- Bort-o. - Slutt å si det.
Vi har gått oss bort.
Vi kjørte bilen ut i elva.
Spansken din er temmelig god. Men du mente nok ikke "elv".
Jo, jeg mener "elv".
Og pappa sier at søstera mi er en dårlig sjåfør.
Hvorfor peker hun på meg?
Jeg aner ikke hva du sa, men det var morsomt.
Jeg heter Lupe.
Alexander.
Dere har sikkert lyst på litt vann og en liten hvil.
Og å bli kvitt den lukta?
Dere lukter ganske stygt.
Takk. Ok.
- Ja. - Hvor da?
- Jeg hørte casa. - Ja. Kom.
Jeg vil til et hvilket som helst casa nå.
- Hva sa jeg nå? - Vet ikke, kjære.
Du må jobbe med verbbøyinga.
Dere studerte, ikke sant?
- Vet vi hvor vi skal? - Ingen aning.
- Dette stedet er… - Fantastisk.
Det er kult.
Se på dette.
- Så fint det er her. - Jøss!
Chavo.
- Frank, Val, Al… Alex? - Val, hei.
- Y Mia. - Frank.
Trenger du hjelp?
Jeg vil gjerne ha litt hjelp. Ja?
- Engelsk. - Ja.
Dette blir mye lettere.
- Ok. - Han er en flink kokk.
Ja, men jeg har aldri tilberedt kaktus.
Nopal er best. Vi spiser det stadig vekk her nede.
Altså, her…
Her nede, ikke sant?
I Mexico.
Er vi i Mexico?
Jøss. Mamma er skikkelig dårlig til å lese kart, hva?
- Dette er flott. Vi klarte det. - Ja. Nei, vent. Nei.
- Dette er bra. - Dette er kjempebra…
Hvordan kommer vi oss tilbake? Passene lå i bobilen.
Hei sann.
Vent nå litt.
Er dere papirløse?
- Teknisk sett… har vi… - Altså…
- Vi har papirer. - De er bare ikke…
- Vi er herfra, men nå… - Nå er vi derfra.
Vi er derfra. Folket vårt er herfra.
Vel, jeg…
Bare kødder med dere.
Du skremte oss.
Vi bryr oss ikke. Vi bryr oss virkelig ikke.
Er det motsatt, bryr de seg.
- Sånn, kompis. - Litt søtt.
- Ja. - To taco til deg.
Det ser helt fantastisk ut.
Ja.
Du hadde rett!
Helt ville smaker.
Jeg har aldri smakt nopal sånn før.
Du burde lage mer mat som dette. Nydelig, pappa.
Jeg elsker det.
Dette føles som deg.
- Ja? - Kanskje til den nye restauranten?
ET STED I MEXICO
Hei, han sier at Soledad bare er rundt 30 minutter herfra.
Her.
Gil?
Kom igjen.
Ellers takk.
Jeg trodde det ville være annerledes.
- Hva? - Det ser ut som East Bakersfield,
bare større.
Du har vært her før, ikke sant?
- Gil. - Hva?
Du har aldri vært i Mexico, har du vel?
Alle de åra!
Pocha ditt og pocha datt.
"Jeg er fra barrio".
"Jeg er en ekte mexicaner".
Og du kunne ikke engang dra på en liten bilferie.
Da jeg var 18, gjorde jeg noe kjempedumt.
Jeg fikk ikke pass på mange år.
Og da jeg endelig fikk det, etter mange år,
hadde Dulce gått bort.
Velsigne henne.
Jeg hadde to jenter å oppdra.
Jeg hadde alltid to eller tre jobber, og… jeg bare…
Jeg dro aldri hit.
- Jeg hadde alltid lyst, men… - Som min far alltid sa:
"Heller sent enn aldri".
Val vet forresten ikke dette.
Slapp av. Det vil hun aldri.
Ok.
Men det vil jeg.
Jeg vil vite det…
til evig tid.
Sett deg på sykkelen, vieja.
Selvfølgelig hater geiter meg.
Unnskyld for at jeg løy.
Det er vanskelig å innrømme overfor familien at man har mislyktes.
Du har ikke mislyktes.
Jo, det har jeg.
Var det ikke for deg og din jobb, hvem vet hvor vi hadde vært.
Ja, men jobben min holder meg borte fra dere.
Jeg føler at jeg går glipp av alt.
Alle øyeblikkene med deg og barna, og…
Du er en super mamma, Val.
Hvordan kan jeg være det når jeg aldri er her?
Du er her for det viktige.
Takk.
Skal vi hjem?
Det hadde vært fint, men vi har jo ikke pass.
Jeg kan ringe en venn i UD. Hun skylder meg en tjeneste.
Ok, mamma. Jeg ser deg.
Du bare nevner tilfeldig at du har venner med innflytelse.
Jeg kjenner noen folk, ja.
Det er kult, men husk at vi ikke har noe kjøretøy.
Chavo.
Bilen. Kan du ikke hjelpe dem?
Er du sikker?
Ok.
Jeg vet ikke om dere går med på dette,
men jeg har en gammel bil.
Jeg solgte den nylig til en i Albuquerque, og skulle kjøre den dit selv.
Om dere går med på det…
Det er jo på veien.
- Ja? - Ja.
Ikke sant? Vi skal bare den veien.
- Tusen takk. Herregud. - Dette er helt strålende.
Vi lover å ikke vrake den tredje bilen på denne turen.
- Det skjer ikke. - Nei.
Vi skal behandle den som om den er vår. Det er automat, ja?
Her er den.
Jeg savner Pathwinder XR-en.
Jeg savner bobilen.
Girkassa slurer, og bremsene er litt løse.
- Og styringa er litt skakk. - Så den går som ei klokke.
Vær så god.
Skal si de lukta ille.
Ja, ungene skremte bort alle dyra.
Hallo. Du har kommet til Lidias talepostkasse.
Legg igjen en beskjed.
Fortsatt ingenting?
Nei. Nei, men hun har det bra.
Hun er den mest selvstendige dama jeg vet om.
Ja.
Kjære, stopp.
- Hva? - Ja, stopp bilen.
Mia, stå på den andre siden.
Hun har den ene vinkelen som funker.
- Klare? - Ok, hva sier vi?
Vent litt. Håret mitt.
Vi sier "queso".
På tre. En, to, tre.
Queso!
Tok det bilde nå?
Den blå. Dette er pappas favoritt.
- Kjære. - Hva?
Favoritten din.
Blå smak.
Her. Jeg gjør det.
Takk.
Har du den?
Har den.
Hvordan?
Å Nei! Djevelape!
Du kødder med meg.
Aldri i livet.
Alex!
Åpne dem, kjære. Det er jo ren plast.
Nei, det er en annen plast.
- Du ødelegger den. - Gjør det fra bunnen.
Den beveger seg. Den beveger seg!
- Hva skjer? - Hei! Trykk inn bremsen!
- Alexander! Mia! - Trykk inn bremsen!
Jeg tror denne greia prøver å drepe oss.
Den sitter fast!
- Trykk inn bremsen! - Kjære, løp raskere!
- Trykk inn… - Raskere.
- Slipp paleta-en. - Greit.
Setebelte!
Bremsene funker ikke.
Chavo tulla visst ikke.
Å, Gud!
Ikke lukk øynene. Du kjører!
- Ring etter hjelp. - Ok.
- Jeg vil til mamma! - Jeg også!
- Begynne å trene? - Så fort vi kommer hjem!
Ok, hold deg fast!
Herregud!
Er det et stup?
Nå passer det seg å be!
Ok.
Kom igjen.
Mia?
Kom igjen. Hopp ned.
Herlighet!
Mamma!
- Gikk det bra? - Hvordan…
- Går det bra? - Ja.
- Det må ha vært skummelt. - Går det bra?
Godt jobba, kompis.
Det var den beste kjøringa jeg har sett!
Du kan få låne bilen når du vil.
Takk, men jeg tar nok heller en Uber heretter.
- Vi lever. - Du lever, kompis.
Nei!
Herre…
Er det…
Hvordan kom det…
Aldri i livet.
Nok er nok.
- Nå blir jeg kvitt den! - Vent!
- Stopp, pappa! Vær så snill. - Frank.
Idolet.
Det kommer alltid tilbake til oss, det kan ikke skyldes tilfeldigheter.
Det hadde vært som å bli truffet av lynet og bitt av en hai to ganger på samme dag.
Det bør han vite.
Alejandro tok noe som ikke tilhørte ham.
Enten vi tror på forbannelsen eller ikke,
bør vi få det dit det hører hjemme.
Det vil hjem.
Vi vet jo ikke engang hvor vi er, vennen.
Det gjør jeg. Se.
Soledad.
Er det…
Er vi her?
- Aldri i livet. - Kom igjen.
Ja, men det er så langt.
- Kjempelangt. - Ja.
Skiltet er så stort, liksom.
Den åsen er bare…
Det er minst…
Hei.
Ser du dette, kjære?
- Ja. - Er det sånn hver dag i Mexico?
Det håper jeg virkelig.
Jeg trodde dette stedet brant ned.
Ser ikke sånn ut.
Vent.
Hører dere det?
Hva… Nei. Alex.
- Den gutten. - Må vi løpe?
Unnskyld. Beklager! Unna vei.
- Hør her, Gilbert… - Bestemor!
- Hei - Alex!
Hvor er familien?
- Herregud! - Herregud!
- Mamma! - Mijo!
- Unnskyld. Jeg vet ikke hva som skjedde. - Det gjør jeg.
- Du glemte meg. - Nei. Det er ikke…
Det går bra.
Det viste seg at jeg var i gode hender.
Pappa.
- Jeg er en helt. - Takk.
- Det er bare det jeg gjør. - Jeg tror vi må gå inn dit.
- Hvor? - Hvor?
Se.
- Kom. Følg meg. - Jeg vet det.
Herregud.
Du store. Jøss!
Jøss.
Jeg tror brannen hjalp dem med å finne vann.
Korrekt.
- Hei. - Hei.
- Vi vil gjerne høre mer om historien. - Ja.
- Vi er utenbysfra. - Ja.
Brannen i 1905 ødela byen Soledad.
Men da de ryddet vekk de utbrente bygningene,
oppdaget de en naturlig kilde under bakken.
De tappet vannet på flasker, og det tok av.
Det har vært Soledads livsnerve siden da.
Så synd, pappa,
at Alejandro aldri fikk se byen blomstre.
Kjenner dere til sagnet om Alejandro?
Han var faktisk min abuelo.
Så dere er etterkommerne av Alejandro Damian Morales?
Ja.
Og vi har idolet han tok.
Vi tok det med tilbake.
Følg meg.
- Ok. - Unnskyld, borgermester Menéndez?
Vi har en familie som sier de er etterkommerne av
Alejandro Damian Morales.
Velkommen.
Har dere det originale idolet?
Kom igjen.
Det idolet har vært i slekta vår i over hundre år.
Ja.
Det er kanskje sant.
Hvorfor har hun en brus?
Vent. Hva gjør dere?
Hallo!
Og derfor bør vi ikke la ungene drikke brus.
- Dere skylder oss et nytt et. - Ja.
Beklager, men dette er ikke relikvien Alejandro tok.
- Stol på meg. Det er det. - Ja.
Nei. Det ekte idolet har vært på rådhuset vårt i over 100 år.
Hva?
Men hvordan?
Dette… Dette henger ikke på greip.
Hva?
Så vi er ikke forbannet.
Alejandro ble ikke forbannet?
Vi er ikke forbannet.
Vi må bare bli fratatt førerkortet.
Hun har rett. Vi sprengte den bilen.
Jeg må ringe Chavo.
Er det ledig her?
Vet du hva?
Du er forbannet.
Forbannet med foreldre som ikke tok deg på alvor.
Det beklager vi.
Dere prøver bare å trøste meg.
Innse det.
Stinkdyr. Bil som eksploderte.
Om det ikke er en forbannelse, hva er det da?
Vennen, det kalles livet.
Om denne turen har bevist noe, er det at ting kan skjære seg.
Men stort sett gjør de ikke det.
Og jeg vil nødig at du skal bruke all den tida på å bekymre deg.
For da går du glipp av alt det fine.
Du er full av magi, gutt.
Bare på denne turen.
Måten du snakka til Lupe for oss på.
Og hadde du ikke tatt luftmadrassen…
Uflaksen din redda livene våre.
Du er helt spesiell, lille venn.
Jeg vil ikke holdes utenfor.
Jeg blir også med.
Ok.
Noen her stinker.
Lurer på hvem.
- Det gjør vi alle. - Ikke jeg.
- Mamma. - Ja?
Kan vi ta denne ferien igjen til neste år?
Vær så snill?
- Vær så snill, mamma. - Ok.
- Dere har jo gått fra sans og samling. - Kom an.
- Jeg vil også bli med. - Ja!
Ja. Ja, vi kan ta denne ferien igjen.
Men bare om du lar oss ta oss av bekymringa.
Det er det foreldre er til.
Men vi bør virkelig skifte.
- Altså… Noen her stinker. - Ja.
Jeg sa jo at dette ble en sprø dag.
Å komme seg hjem var litt vrient, men det ga oss tid til å utforske Soledad.
Borgermesteren skaffa oss et hotell.
Hun hadde nok skyldfølelse for å ha ødelagt idolet vårt.
Resten av turen var stort sett begivenhetsløs.
Men i dag lærte jeg en viktig lekse:
Om uflaks er alt du ser etter, vil du utvilsomt finne det.
Herregud.
Mamma, skoleballet.
- Skoleballet. - Herregud. Den er nydelig.
Seriøst?
Hei.
Vil du gå på ballet med meg?
Ber du meg?
- Ja. - Det hadde vært fantastisk.
Kult. Da ses vi sikkert der, da.
Hva handler det smilet om?
- Jeg ba ham. - Gjorde du?
- Jeg ba ham. - Hun ba ham!
Du store.
- Bestefar? - Hva?
Gråter du?
Nei. Sí.
Fordi…
jeg er så lykkelig, mijo.
- Kom an, viejo. - Hvor da?
Jeg skal lære deg å danse som en ekte mexicaner.
Hun kjøper én kjole, y todo Frida Kahlo.
Du store min.
Danser de sammen?
Sammen?
Uten å krangle.
- Kanskje de dansekrangler. - Kanskje.
Kom. La oss danse.
- Hva? - Kom igjen!
Kom an, Alex.
Men det beste med familie, er at de hjelper deg å se den gode magien òg,
for den er alltid der.
Man må bare se etter den.
Nå skal jeg endelig skrive den boka.
Hva skal den hete?
Fem, seks, sju, ått'.
Hvorfor?
Nei! Slutt. Det holder.
Dere får ikke se på TV mer.
- Hva med Frustrerte fruer? - Ja, det teller.
Ingen smil nå, ok? Ingen smil.
Greit. Ingen smil i bildet.
- Ikke smil. - Unnskyld.
Stol på meg. Dette er veien.
Dette er veien.
Jeg mista ikke mora di.
Jeg etterlot henne med vilje.
Det gikk bra!
Vi klarer det.
- Ikke vis haka di. - Haka mi?
- Hvorfor ikke? - En stinkdyrgreie.
Syng til det.
Den eneste sangen jeg kan.
- Vi lager det her på huset. - Greit.
Vi har en bøtte. En fabrikk. Et kar.
Vi har…
Slutt!
- Hvordan våger du? - Altså…
- Mia! - Mia, slapp av.
Det ordner seg med håret.
Er denne fra bobilen?
Nei, man kan ikke dyrke kaffebønner i en bobil.
Men den er fra et sted som dyrker kaffe.
Bønnene hadde et godt liv.
Hvor ble det av dere?
Sa jeg noe galt?
Dette er beaten min!
Tre, to, en.
Jeg drakk for mye kaffe.
Kanskje jeg drakk for mye kaffe.
Oversatt av: Anja Keilen