Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Nálam balszerencsésebb ember nincs a világon.
A boltban tartsd a távolságot tőlem!
A nővérem mindig ezt csinálja, nehogy ráragadjon a balszerencsém.
Nem könnyű ám a balszerencsések élete. Mindig előre kell gondolkodnom.
Vigyázz! Fékezz!
Anya szerint túl sokat aggódom, de úgyis valami rossz fog történni.
Nem hisztek nekem? Nézzétek csak meg!
De ez holnap történik majd. Ma épp ez a szitu.
Ó, te jó ég! Te szent isten!
Édes istenem!
Amikor pedig már azt gondolnám, hogy ennél rosszabb nem jöhet…
A Priusom!
…mindig jön.
- Mia! - Üdv újra itthon, anya!
ALEXANDER ÉS AZ Ő SZÖRNYŰ, BORZALMAS, EGYÁLTALÁN NEM JÓ, NAGYON ROSSZ UTAZÁSA
- Hallgass meg! - Szobafogság!
- Sosem hallgatsz meg! - Örökre!
De nem az én hibám volt!
Igen, én sem láttam a tűzcsapot. Egyszer csak ott termett.
Az ő balszerencséje tehet róla.
- Így van. - Ne akard rá kenni!
- A te hibád volt. - Meg az enyém. Én is ott voltam.
Pontosan! Vonzza a bajt. Nagyapa házát is kis híján felrobbantotta.
Azóta sem merek gázgrillek közelébe menni. A frászt hozzák rám.
- Ez inkább a te hibád. - Mégis hogy?
Végig dolgoztál, míg megvolt a próbajogsim.
Utazó újságíró vagyok. Sokat utazom. Ezt itthonról nem tudom csinálni.
Az egyhetes buszút nem elég büntetés?
- Kérem a kulcsot! - Amúgy meg ez csak egy kis víz.
- Jaj, ne! - Minden rendben?
- Tarts ki, haver! - Bakker!
A telefonodat is kérem!
- Bálbahívó hét van. - Fogalmam sincs, az mit jelent.
Inkább arra lenne szükségem, hogy kipihenjem a családomat.
- Istenem! - Ne kiabálj anyáddal!
Bocs, nagyi!
Most értél haza, anya. Nem esne jól az alvás vagy egy kávé?
- Menj a szobádba! - Indulok is.
Szörnyen veszélyes ez az út. Hogy képzelte ezt anya?
Drágám? Hoztam neked szuvenírt.
Nézd csak!
Köszi! Anya, tudod, mennyi vasúti baleset történt tavaly?
- 2178. - Drágám, megint aggodalmaskodsz.
Abból még nem volt baj.
Kis szívem! Ígérem, hogy nagyon jó lesz.
- Ősidők óta nem vakációztunk együtt. - Elkezdhetnénk takarékoskodni.
- Láttad a gázárakat? - A magazin állja az utat.
Segíthetnél a cikkem megírásában.
- Úgyis mániád a helyesírás meg a tények. - De anya… Oké.
Nekünk annyi.
Tudom, nem hasítunk túlságosan, de zabálják a kajánkat.
Az remek, Frank, de mindenki pénzből él.
Nem volt olyan rémes az a kritika. Azt írták, kifinomult ízekkel dolgozunk,
- és mindent gondosan készítünk. - Utána pedig azt,
hogy „Frank Garcia menüsora sajnos jellegtelen.”
- Egy kritikáról van szó. - Ami mindent megváltoztathatott volna.
Pénznyelő az egész… Le kell húznunk a rolót.
- Ezt rágjuk még át, Brett! - Abból nem lesz bevételünk.
Kiváló szakács vagy, de itt a vége.
- Megyek, találkozóm lesz. - Mi? Ne!
- Jól van. - Várj, Brett!
Láttad, mit művelt Mia a kocsival?
- Ez Mia műve? - Igen.
- Jól vannak a gyerekek? - Persze.
- De elkoboztam a telefonját. - A bálbahívó hetén?
Miért nem tudok semmit erről a bálbahívós dologról?
Nem hívhatják el, ha visszaértünk?
De, csak akkor őt hívják el a csapatból utoljára, ami iszonyúan kínos.
Iszonyúan kínos?
- Igazad van, majd kiheveri. Reméljük. - Mindegy is. Mi újság az étteremmel?
- Minden oké. - Tényleg?
Remek volt az ebédközönség.
- Teljesen… - Akkor fellendülőben vagytok? De jó!
- Igen. - Jól van.
- És hol az a puccos lakóbusz? - Alig várom, hogy lásd! Itt is van!
Ezzel megyünk?
Bizony.
Nem tudtam, hogy ilyen lesz.
- Mi van? Gyertek, nézzétek! - Ezt skubizzátok!
- Hát nem menő? - Egy szárazföldi jacht.
- Ez egyszerűen… - Gigantikus.
Igen! És ti még azt hittétek, hogy valami tragaccsal megyünk.
- Szabályos a magassága? - Üdv, család!
- Alig hiszem el. - Ez varázslat!
Rengeteg a figyelmeztető jel.
Te szent isten, drágám!
- Ez de király! - Egészen elképesztő.
Ez meg mi? Gőzöm sincs, de nagyon szép.
- Ez… - Ezt nézd, kicsim!
Mi az? Ne érjünk semmihez! Nem tudjuk, mi hogy működik.
Szép jó napot! Missy McGill vagyok. Maguk biztos a Garcia család.
- Pontosan. - Igen.
Hoztam ingyen kávét.
- Köszönjük! - Jól van.
- Isteni. - Biztos hogy nem!
Isten hozta önöket a Csavargó XR-en, az utak koronázatlan királynőjén!
Egy igazi gyönyörűség, aki a házuk előtt még szebben mutat.
- Hogy teljesített a törésteszteken? - Cápák között vagyunk?
Látom, nem köntörfalazunk. Meglepett a kérdés.
Ami azt illeti, a Csavargó XR a valaha volt legbiztonságosabb lakóbusz.
Na tessék!
Az előző modellnél 50%-kal kevésbé gyúlékony. Csak a hajlakkot hanyagoljuk!
Mutassak még többet? Az arcod elutasító, de a lényed akarja.
Jól van, itt vannak az alvóhelyek.
- Hat ember fér el… - Menő!
…de ha kell, bővíthető. Tessék!
- Felfújható matrac! Masszív, igaz? - Hadd csináljak egy képet a magazinnak!
- Jó ötlet. - Oké.
Csíz!
Ez a gyerekeknek szól.
Nintendo Switch! Értek ám a lurkók nyelvén. Vagy gyerekek, ahogy tetszik.
- Biztonságos ez? - Érzelmi szempontból?
Ha az életüket nem is tudják irányítani, ezzel egy csomó mindent lehet. Jó cucc.
Horoszkópot is készít?
Igen, és beépített Spotifyjal is rendelkezik.
Úgy bizony!
Hadd szóljon, hölgyeim! Mellékállásban zumbát oktatok.
- Mehet egy gyorstalpaló? - Na?
- Nem. - Lidia!
- Ő zumbázik. - Ez az!
Hova tűnt mindenki? Mondtam valamit?
Oké, jó utat, emberek! Csak ügyesen!
- Pontban hatkor indulunk. - Nem 6:05-kor.
- Ne anyukád keltsen! Nem lesz kedves. - Remek, jó korán kezdődik a dögunalom.
- Hagyd már ezt! - Na, mit szólsz, Alex?
Elég magas, könnyen felborulhatunk.
Tedd magad hasznossá, és hozd le a bőröndöt a padlásról!
Hülye padlás! Miért nem Miát küldték fel ide? Ő az idősebb.
Ilyen az én szerencsém.
Alejandro Damian Morales.
1905?
Ezek fogak?
- Hali! - Szia, apa!
Gyere vacsorázni!
- Nem húzhatom meg magam itt, míg elmegy? - Ugye tudod, hogy a nagyapád nem a mumus?
Ugye ő nem jön velünk?
Apám imád utazni.
De itt marad, vigyáz a házra és Clyde-ra.
Nagyon sajnálom.
Alexander!
Halihó! Qué pasa, Mufasa? Jöhet a kézfogás!
Még mindig fáj a csuklóm a legutóbbitól. Tudtad, hogy a csuklósérülés…
Nem érdekel. Jól van, mehet? Oké, bumm! Ez az!
Bumm! Fent vagy lent? Nem rémlik.
- Tartsd meg! - Olyan, mintha verekednénk.
Csináljuk végig!
- Új kézfogást kell kitalálnunk. - Muszáj edződnöd, niño.
Sziasztok, megjöttem! Hol a kaja?
- Szia, apa! - Szervusz, mija! Hogy vagy?
- Nem semmi a kinti verda. - Hát igen.
Ennyiből egy vegasi hétvége is kijött volna.
A családunknak pont egy kirándulásra van szüksége.
Ez nem kirándulás lesz. Egy hétig kamionsofőrök leszünk. Szia, nagyapa!
Szervusz, mija! A szokásosnál is mufurcabb.
Összetörte a kocsimat, ezért elvettem a telefonját.
- A bálbahívó hetén? Na ne! - Én ezt…
- Szóval, hova is lesz a nagy menet? - A Four Seasonsbe, Mexikóvárosba.
- Imádni fogják a gyerekek. - Persze.
Abuelo, Alejandro a nagypapád volt?
Igen, a nagyapám volt. Más chicharrónja is száraz kicsit?
Nem tudtam, hogy jössz, szóval a kutya adagját kaptad.
- Miért nem akarsz beszélni róla? - Edd a vacsorádat, mijo!
- Nem Alejandro az, akit elátkoztak? - Elátkozták?
Most már halljuk!
Igen, most már itt lakom, szóval tudnom kell a házat sújtó átkokról.
- Nem sújtja átok a házat. - Jó, elmondom.
A család történetéhez tartozik.
Apa, ha elmondod neki, rémálmai lesznek tőle.
Ha nem mondom el, olyan lesz, mint az apja,
aki eltávolodott a gyökereitől.
- Ez jogos. Szégyelled a kultúrádat. - Ez nem igaz.
- Akkor miért én tanítom neki a spanyolt? - Alexander spanyolul tanul?
- A Caso Cerrado nézése nem minősül annak. - Dehogynem.
És Mia sem akart quinceañerát.
- Pedig ez hagyomány. - Hagyomány?
A gyarmatosítók által létrehozott patriarchális társadalmi konstrukció.
És a rózsaszín pufiruha sem vonz.
Ezt megértem. Persze szeretnénk, ha a gyerekek felfedeznék az örökségüket.
Ezért megyünk Mexikóba, a gyökereink helyszínére.
Igen, a Four Seasonsbe.
- Viva! - Szóval…
megtudhatnám, mit keres egy elátkozott szobor a padláson?
- Az meg mi? - Nem ismerős.
Nagyon jól néz ki.
- De miért… - Ne érj hozzá!
- Miért ne? - Jól van, nyugodjunk meg!
Elég legyen!
Meséld el a történetet!
Jó, elmesélem.
Az abuelitóm kukoricatermesztő volt
egy Soledad nevű városkában.
Ám akármilyen keményen is dolgozott, a termése minden évben elpusztult.
Ezért azt tette, amit az elkeseredett mexikóiak szoktak. Elment a brujákhoz.
Soledadban volt három nővér.
Csak akkor keresték fel őket, ha komoly segítségre volt szükség.
Egy varázsbálványt adtak neki, hogy jószerencsét hozzon.
De mindezt egy feltétellel.
Vissza kell vinni, ha már nincs rá szükség.
Eleinte virágzott a farmja. Minden jól alakult.
Sok pénzt keresett. Megvett a családjának minden olyat, amire korábban nem futotta.
Görkorcsolyát, gördeszkát, iPadet, a gyerekek születésnapjára ugrálóvárat.
De nem bírt ellenállni a kísértésnek.
Megtartotta a bálványt, hogy tovább tartson a szerencséje.
Ám minél tovább volt nála, annál nagyobb lett a balszerencséje.
Kénytelen volt felégetni a földjét, ám a tűz zabolázhatatlanná vált.
Próbálta eloltani, de nem járt sikerrel.
Másnap reggelre az egész város porig égett.
Mindenki Alejandrót okolta. Azt mondták, elátkozták.
Sokszor mondtam apámnak, hogy hajítsa ki ezt a vackot,
de hiába próbálkozott, nem tudott megszabadulni tőle.
Talán tényleg elátkozták.
Na, mit szólsz?
Miért egy városfelégetőről kaptam a nevem?
- Az Alexander karakteres név. - A Voldemort és a Darth Vader is az.
- Ezek is tetszenek? - Látod, mit értél el?
- Én? - Igen.
Lehetett volna Zacarías, Zacatecas, Zorro. Bármi, ami távol esik az A betűtől.
- Nem nevezzük át Zorróra. - Ez már nevetséges.
Brujería, mal de ojo, chupacabra… Ez mind csupán mexikói babona.
Pedig így értelmet nyert az egész élete, apa.
Miért van egyáltalán nálunk? Még a végén a mi házunk is porig ég.
De hisztis vagy!
- Nem is! - Nem is!
- Mia, ezzel csak rontasz a helyzeten. - Nem vagyok hisztis!
Te szent isten!
- Probléma megoldva. - Jól van.
Szerintem hiba volt.
- Alex! - Itt én vagyok az, akit elátkoztak.
MEXIKÓ
Vissza kell vinni.
- Le kell fújni az utat. - Azt mondod?
- Ezt az átok miatt mondod? - Jaj, valamit odabent felejtettem!
Ott van bent.
Bingó!
Ez az!
- Mia! - Megyek!
Akkor sem megyek.
Hát mi megyünk. Szóval itt maradhatsz nagyapával.
- De én nem akarok nagyapával maradni. - Kirúgunk a hámból!
- Pankrációt nézünk, sört vedelünk. - Anya, ugye tudod, hogy komolyan mondja?
- Jártál már kakasviadalon? - Mit?
Fel is hívom Javier barátomat, elintézi.
- Süthetünk kecskét is. - Hallod, anya?
- Ki süt manapság kecskét? - Hali!
Drágám, Alexander nem akar jönni, mert fél az átoktól.
Érzem, hogy valami rossz fog történni.
Alex, ez az átok csupán legenda, egy kitalált történet.
Nincs valóságalapja. Semmi rossz nem fog történni.
Nem megyek sehova.
Hát jó. Bár ez meglepetés lett volna…
- A meglepetés! - Igen.
A világ egyetlen valódi földönkívüli múmiája mellett mentünk volna el.
- Valódi? - Igen.
- Mindegy, túl menő lett volna. - Igen, az.
- Abszolút. - Maradj csak itt!
Elleszel abuelóval meg a kutyával, és vár rád a kakasviadal.
- Jól van. - Alexander! Átkok nem léteznek.
Gyertek! Minél hamarabb indulunk, annál hamarabb lesz vége.
Tessék! Csináltam neked egy kis kávét.
- Már el is lazultam. Hozd a hűtőládát! - Oké.
Indul a bulibusz!
Üdvözöljük ÚJ-MEXIKÓBAN, A Varázslat Földjén
Sergio menetzenekart is hozott!
Elhívott A Bálba!
Imádlak!
Drágám!
Drágám?
- Jaj, felkeltél? Jót aludtál? - Igen.
Hiba volt?
- Micsoda? - Ez az út. A gyerekek nem túl izgatottak.
Viccelsz? Baromi jól fogják érezni magukat.
Nem is tudom. Talán fel kéne mondanom.
Jól megy az étterem, szóval megengedhetnénk magunknak.
- Fel akarsz mondani? - Igen.
Az talán túlzás lenne. Hisz imádod a munkádat.
Én is imádom a munkádat. Nagyon jó a munkád, és jól is végzed.
Ne mondj fel, kicsim!
Csak úgy érzem, hogy a gyerekeknek szükségük van rám.
Úgy érzem, hogy mindenről lemaradok. Azt hiszik, hotelekben szórakozom,
közben a középszerű szobaszervizről írok.
Ha felmondanék, végre megírhatnám azt az útikönyvet.
Több időm lenne. Otthon lehetnék a gyerekekkel.
- Éhes vagy? - Tessék?
- Nem vagy éhes? - Nem.
- Készítek neked gyümölcsturmixot. - Ne, drágám!
Enned kell, nehogy kiszédülj!
- De ne rakj bele semmi furát! - Vitaminoknak hívják őket.
Vidd a földre! Mire vársz, tapsra?
Így nem tudod…
Takarodj innét!
- Szia, Val! - Szia! Vegyük át a dolgokat!
- Megtaláltad a cetlit? - „Ne mászkálj alsóneműben!” Ja, persze.
- Voilà, bon appétit! - De jó!
- Hogy működik ez? - Így.
- Menő. - Menő.
És ne adj gyorskaját a kutyának! Az állatorvos szerint fogynia kell.
Rendben, nem adok gyorskaját a kutyának.
8 KILOMÉTER FÖLDÖNKÍVÜLI MÚMIA
Végre! A földönkívüli múmia!
Ajjaj!
Jó, ha ez szikrázik?
„Rendszerhiba. Indítsa újra a fővezérlőt!”
CSAVARGÓ XR FŐVEZÉRLŐ
- Üdv! - Oké.
- Mit csinálsz? - Kiborítottam az üdítőt, és bekrepált.
Ezért anya bajba fog kerülni.
Mi újság? Minden rendben?
Igen, abszolút.
Oké. Hamarosan igazi ínyencséget kóstolhattok!
Biztos fincsi lesz. Ajánlom, hogy javítsd meg!
- Tortillát sem ehet. - Mi van? Talán utálod szegény jószágot?
Ki nyomkodja a gombokat?
Nem tudom kikapcsolni az ablaktörlőt.
Ez meg mi?
Te jó ég! Állj! Maradj! Maradj ott!
Üdv!
- Ne! - Mit nyomtál meg, Alexander?
Gőzöm sincs.
- Állítsd le! - Nem tudom!
Kapcsold ki a zenét, Mia! Istenem! Jaj, ne! Édes istenem! Ne!
Csinálj valamit!
- Valaki segítene? - Mi a baj, Val? Minden rendben?
- Ott vagy? Hallasz? - Megoldottam.
A telefonom!
Ne kiabálj az apáddal!
- Most bezzeg felmegy? - Szuper a kirándulás, anya.
Tutira Igazi FÖLDÖNKÍVÜLI MÚMIA
Mindenki jól van?
- Mit jelent az, hogy „jól”? - Val? Ott vagy?
- Val! - Fel ne robbanjon!
Jól van, mija, odamegyek!
- Jól vagytok? - Minden oké?
Mindenki jól van?
- Igen? - Megvagy?
Egyben marad az az izé, ugye, drágám?
Igen, stabilnak tűnik. Egészen… Jaj, ne!
- Ajjaj! - Te jó ég!
- Jaj, ne! - Ne!
Miért cowboy?
- Halihó! - Hékás, gyere vissza!
A szomszéd abuelo vagyok.
- Vigyáznának pár óráig Clyde-ra? - Épp enni készültünk.
Remek, pont most készítettem menudót.
- Mit? - Marhagyomorból. Másnap még jobb is!
Megyek, megmentem a családomat. Köszönöm szépen a segítségüket!
- Ja, és a kutya diétázik. - De…
- Hát… - Clyde?
- Mintha verekedtem volna. - És jól ellátták a bajod.
Igen, biztos fedezi a biztosításunk.
Jól összefoglaltad.
Egy óriás földönkívülinek vezettünk egy félmilliós lakóbuszt. Lesz miről írnom.
- Nézd, anya! - Bocsánat, tudom, hogy ez nem vicces.
- Anya! - Elnézést! Mennyi a földönkívüli önrésze?
Caden lehet épp most hívna el a bálba. Ha Sandrát hamarabb hívják el, esküszöm…
Te meg mit csinálsz?
- Csak… - Menj innen!
Balszerencsét hozol. Szia!
Ez szörnyű.
- Na, mit mondott a szerkesztőd? - Szerinted?
Ki kell fizetnie a lakóbusz javítását, már ha javítható.
- Magától kergült meg. Nézd meg a szemem! - Igen, látom.
- Csúnya? - Az.
- Munkavállalói kártérítés? - Én vagyok a munkavállaló.
De engem hibáztat, mert elkaszálta a cikkemet.
- Na ne! - De.
Látod? Újabb érv a felmondás mellett.
- Nem is tudom. - Na, mi lesz?
Szerintem menjünk haza, mielőtt más szörnyűség is történik.
Én is alig hiszem el, de egyetértek vele. Légyszi, menjünk haza!
Sajnálom, csak szerettem volna, ha együtt elmegyünk valahova.
Jól van. Nem messze innen láttam egy autókölcsönzőt.
- Akár már vacsorára otthon lehetünk. - Csodák márpedig léteznek!
- Vagyis a fenébe! - Jól van, szedjük össze a cuccainkat!
Egy, két…
- Jaj, a hátam! - Igen, jó lesz itt is.
VICENTE HASZNÁLT AUTÓK
- Elhoztad a felfújható matracot? - Sosem tudhatod, mikor kell egy szunya.
Vigyázzatok a holminkra!
Mia! Várj, Lidi… Mia!
Mi az a botánica?
Botánica. Afféle drogéria.
Talán árulnak cickafarkgyökeret a lábamra.
- Irgalmatlanul fáj. - Anya, 20 évig voltál nővér.
- Tényleg a brujería érdekel? - Az orvosság az orvosság.
- Lottószelvényt is vennék. - Na, anyád újra szerencsejátékozik.
A brujería nem boszorkányt jelent?
Nagyi! Ne olyan sietősen!
A történtek után szerintem jobb lenne, ha távol tartanánk magunkat a brujáktól.
Ők csak gyógyítók.
Működött ez valaha?
- Bajba fogsz kerülni. - Ne idegesíts már, te kis taknyos!
- Caden elhívott már a bálba? - Békén hagynál? Semmi közöd hozzá.
Csak kérdeztem.
Ezt nemnek veszem.
Most valószínűleg ott ácsorog a házunknál, én meg itt ragadtam veled a semmi közepén.
Hallottad ezt? Valakinek van térereje. Segíts, Alexander!
Menni fog az egyedül is.
- Gonosz majom! - Szállj le rólam!
Elhoztad magaddal?
Nem, követett minket. Emlékszel, mit mondott nagyapa?
Az ő apja sem tudott megszabadulni tőle.
Halló?
A lánya vagyok. Üzenne neki valamit?
- Vedd már fel! - Jól van.
- Értem. - Nyugi, nyugi, nyugi!
Mindenképp átadom neki.
- Ki volt az? - Apa főbérlője.
Azt mondta, bezár az étterem.
- Végleg? - Te jó ég!
Tényleg elátkoztak minket. Mitévők legyünk?
Nem tudom.
De tudom, hogy deríthetnénk ki.
CLAUDIO FÜVESBOLTJA NYITVA
- De jó illata van! - Édesanyám erre esküdött.
Értem. Éljenek az anyukák! Én az anyámtól ezt az üzletet kaptam,
hogy nehogy követni tudjam a New York-i álmaimat.
- Mégis érdekel titeket a brujería? - Mást úgyse lehet itt csinálni.
- Ez jogos. - Nézzenek oda! Pontoson adott.
- Köszönöm! - Én is.
- Minden jót! - Viszont!
Ne törj össze semmit!
Én is szeretlek.
- Tényleg boszorkány vagy? - Ilyet nem illik kérdezni.
- De az vagy? - Történetesen igen.
A felmenőim is azok voltak. Különben miért lenne kifestve a körmöm?
Szakszerű segítségre van szükségünk.
A legjobb helyre jöttetek. Hadd találjam ki!
Anyagi probléma. Nálad viszont nagyon sok problémát érzékelek.
Nem is tudok egyet választani. De amire a leginkább szükséged van…
- az egy szerelmi bájital. - Szerelmi bájital?
Ez a tinktúra tele van rózsavízzel.
Ettől az a helyes srác garantáltan írni fog.
- Honnan tudsz róla? - Mia! Koncentrálj!
- Oké. Bocsi! Sajnos nagy a baj. - Igen, a hajad.
- Nem. - Több bajod is lehet egyszerre.
- A családunkon átok ül. - Emiatt.
- Nem! Tűnjetek innen! - Kérlek!
Fura kölyköknek itt nincs helye!
- Vigyétek innen a balszerencséteket! - Jól van na!
Van pénzünk.
- Fizetünk. - Mármint te fizetsz, ugye?
Kérlek, Mia! Ha nem tesszük meg, apa elveszíti az éttermét.
- Nem, menjetek! - Van nálam öt dollár.
Legyen tíz!
- Oké. - De csak mert kedves vagyok.
Kövessetek! Mindenkit szívesen látok.
Gyertek be az irodámba! Adózási okokból hívom így.
A dédnagyapánk Mexikóban tett szert erre. Vissza kellett volna adnia a brujáknak.
- De túl kapzsi volt. - Pedig egyszerű a szabály.
Ha egy boszorkány azt mondja, adj neki vissza valamit, visszaadod.
- Dédnagyapátok nem nézett filmeket? - Akkoriban még nem nagyon voltak.
Tipikus férfi, mindig csak a kifogások.
- Igaz? - De mennyire!
Oké, először is, ez az arccsont frenetikus.
Ajjaj! Jaj, ne!
Ez egy ősrégi bálvány. Még Kelly Clarksonnál is idősebb.
- Kelly Clarkson is bruja? - Szerintem igen.
Azzal, hogy a dédnagyapátok nem adta ezt vissza azoknak a bájos hölgyeknek,
a családotokra szabadított egy jó nagy adag mal de ojót, ami által…
- Hogy hozhatnánk helyre? - Rémlik valami…
Még évekkel ezelőttről. Hallottam róla ezt-azt.
Húsz dollár lesz.
- Most adtam tízet. - A diagnózisért.
A gyógymódért külön kell fizetni, és ilyen infláció mellett nem is keveset.
Adj neki gyorsan húszat!
- Jól van. Mi a gyógymód? - Vissza kell vinni oda, ahova tartozik.
- Tehát Soledadba. - De már hazafelé tartunk.
Ha sietünk, talán meg tudjuk győzni őket. Gyere, menjünk!
- Ez is orvosság. - Persze.
És a borravaló?
- Nyugi, srácok! - Mit csináltok?
Gondoltuk, mégis elmehetnénk Mexikóba.
- Főleg Soledadba, az elődeink városába. - Igen.
Öt perce még haza akartatok menni.
Úgy gondoljuk, hogy foglalkoznunk kell a gyökereinkkel.
- Tényleg? - Igen?
- Szerintetek nem érdekel a kultúránk? - Egyáltalán nem.
- Mintha érdekelné! - A mexikói származása?
- Esetleg a mexikói kaja. - Pedig igenis érdekel minket.
- Oké. - Persze.
- Nem igaz, Alexander? - De, nagyon is érdekel.
Látjátok? Mégis volt értelme hozzátok költöznöm.
- Nem feltétlenül. - Oké.
Nagyra értékeljük, hogy érdekel titeket a kultúránk,
de az úti istenek üzentek nekünk. Nem megyünk Mexikóba.
Válthatnék veled pár szót? Gyors leszek. Gyere!
Szerintem menjünk.
- Hova? - Mexikóba.
- Nem. - Miért? Annyira szeretnének menni.
Ki kell használnunk az alkalmat. Ez talán egy jel.
A legutóbbi jel félmillióba került a magazinnak.
- Te jó ég! - Egy újabb csoda.
Ejha! Ez szuper!
- Hát, nem is tudom. - Már most viszketek.
Talán nem olyan, mint a Csavargó XR,
de csicsás lakóbusz nélkül is jól tudjuk magunkat érezni. Igaz, Mia?
Mondom igaz, Mia?
- Igaz. - Mi ez a szag?
A szőnyeg.
Szerintem ez azoknak a kedves családi emlékeknek az illata,
amiket ebben a lakóautóban szereztek.
De lehet a szőnyeg is.
Szerintem nincs ezzel probléma. Tök aranyos.
Olyan régimódi. Nem igaz?
Igen, abszolút.
Tényleg vágjunk bele?
Hát, nézd csak meg őket!
Jól van, Mexikó, vigyázz, jövünk!
- Vedd fel, Val! - Helló! Itt Val. Hagyj üzenetet!
A pi…
- Mit csinálsz? - A fejed blokkolja a térerőt.
Ugye tudod, hogy ez nem így működik?
Sehogy sincs térerőm.
Tina Mama Tacója
Csak nem… Hát ezt nem hiszem el!
- CD-lemezek! - Ezer éve nem láttam ilyeneket.
Mik vannak benne?
- Fleetwood Mac. - Passz.
- Dwight Yoakam! - Te és a country!
George Strait, Garth Brooks, Brooks & Dunn!
- Sheryl Crown. - Mint country?
Igen, teljes mértékben. Mott the Hoople.
Ne csináld ezt!
Szerinted dühös ránk?
Már száz éve nem járt otthon, szóval szerintem igen.
- Oké. Akkor én most… - Mit művelsz?
Biztonságba helyezem.
Később szeretném visszakapni. Komolyan mondtam!
A Forrest Gump filmzenéje.
Gyerünk már!
Sandra: johnny elhívott!
Na végre!
Julie: megvagyunk?
- Tényleg senki nem visz el a bálba? - Nem ez az, ami fontos.
Hanem hogy miért érdekel ez annyira?
Nem tudom.
Azt hittem, alszol.
1986 óta nem aludtam.
Talán nem kéne lefekvés előtt kávéznod.
Rosszulesett, hogy nem akartál quinceañerát.
Varrtam volna neked ruhát.
De ami ennél is fontosabb, hogy a quince egy beavatási szertartás.
- Ugyan mibe avat be? - Már nem kislány vagy.
Hanem nő.
Ezt pedig meg kell ünnepelni.
Köszönöm!
Épp ezért fura azt látni, hogy egy fiú után epekedsz a telefonodon.
Vajon mi történt azzal a nővel?
Megvan!
- Muti! - Nem.
Na ne!
Mozogjon az a test! Ez az!
- Nagyon jó! - Úgy van!
- Ez meg mi? - És hogy került ide?
- Te jó… Drágám! Rám mászott. - Jaj, ne!
- Ne csapj túl nagy zajt! - Oké.
- Húzódj le! - Nincs leállósáv.
- Húzódj félre! - Ne!
- Jaj, ne! Oké. Miért? - Vidd arrébb a farkát!
- Hogy ne spricceljen rám. Óvatosan! - Ó, te jó ég! Drágám?
Szent ég!
- Miért csináltad ezt? - Mert azt mondtad.
- Most mit csináljak? - Énekelhetnénk neki.
- Micsoda? - Énekelj!
Oké.
Ez az, folytasd!
Gyönyörűen énekelsz.
PIHENŐHELY JOBBRA
- Vécéznem kell. - Tartsd vissza!
Vécéznem kell!
Ó, te jó ég!
Mindjárt elhányom magam!
A számban érzem!
Itt van… Ez csíp!
Te jó ég!
A telefonom!
- Nem az enyém, úgy találtam. - Vajon családja is van?
- Nézd meg! - Nem!
Nem kapok levegőt!
- A hajamon is érzem. - Én a torkomban.
Ez a sulis mosdónál is rosszabb.
- Másnak is ég a gyomra? - Álljunk itt meg!
BENZINKÚT
- Lenyeltem egy bogarat! - Állj meg!
Szálljunk ki!
Oké, kifelé, gyorsan! Jól van.
Bocsi, anya!
Espérate! Jövök én is!
- Még mindig érzem a számban. - Valóban átható.
Minden olyan lett!
- Megnézem, árulnak-e fogkrémet. - Hozz csípős Cheetost is! Meg dezodort!
Elnézést! Árulnak dezodort?
- Ott vannak. - Köszi!
- Volt egy kis problémánk. - Elhiszem.
Chicharrones.
Bingó!
2 póló 1 áráért
- Egy mukkot se! Csak ezek voltak. - Öljetek meg!
- Tényleg muszáj képet csinálnunk? - Igen.
- Figyeljetek! - Oké.
Apa, érzem a hónaljszagod!
- Hadd nézzem! - Ez bekerül a családi albumba.
- Kész vagyunk? Pipilnem kell. - Várjatok! Csináljunk még egyet!
Álljunk össze! Tégy úgy, mintha kedvelnéd az öcséd!
Helló, vato!
A családomat keresem. Egy nagy zöld lakóbusszal vannak. Nem látta őket?
- Van náluk egy elátkozott majom? - Majom?
- A bálvány? - Igen!
A bálvány. Ez a harmadik köteg zsálya, amit el kellett égetnem.
- Negatív energiákat hagytak maguk után. - Tudja, merrefelé mentek?
Gyógyító vagyok, nem gondolatolvasó. Ne legyünk nevetségesek!
Köszönöm szépen, gyógyító gondolatolvasó!
Várjon! Említettek valami Sol…
Talán Solamart? Solamar, sal y limón… Nem, az a kedvenc csipszízesítésem.
- Soledad! - Igen, az!
Már itt volt a nyelvem hegyén. Igen, Soledad.
- Arrafelé mentek. - Minek?
Nem figyelt?
- Hogy megtörjék az átkot. Én hülye! - Menjen már!
A csendkirály tök uncsi.
- Vesztettél! - Nem, te vesztettél.
- Győztem! - Nem hinném.
- Nagyi győzött. - Szép volt, nagyi!
Várjunk! Nagyi?
Ó, te jó ég!
Nincs itt!
- Micsoda? - Nincs hátul.
Akkor hol van?
Francisco!
- Húztunk egy „Reszkessetek, betörők!”-et? - Mondhatni.
Nem lesz semmi baja. Seperc alatt visszaérünk érte.
Mi van, ha elrabolják, vagy megmarja egy kígyó? Hogy tehettem ezt vele?
Miért ekkora ez a dög?
Tovább nem megy, drágám?
Majdnem sikerült, apa.
Itt az egész sivatag, csak meg tudsz fordulni.
- Ez az! - Szép volt, drágám!
Ebben az esetben vajon kinek van elsőbbsége?
Mozgás!
Oké. Talán ki tudjuk kerülni őket.
- Gyerünk! - Alex, nálad van a térkép?
Aha.
- A paranoia kifizetődő. - Térkép.
Igen, mint a telefonod, csak wifi nélkül.
Műholdak nélkül biztos sokra juttok.
Utazó újságíró vagyok. Sokat utazom, így kiválóan tájékozódom.
- Fejjel lefelé tartod a térképet. - Észrevettem.
Még nem nyitottam ki.
Ha most itt vagyunk, akkor erre kell mennünk. Itt forduljunk meg!
Szerintem várjunk még.
- A tehenekre? - Elmennek majd.
Biztos gyorsak lesznek, az jellemző a tehenekre.
Anya már régóta ott van, és nem akarok eltévedni.
Nem fogunk eltévedni. Mintha nem bíznál bennem.
- Nem ezt mondtam. - Nem bízol?
- Fejjel lefelé tartottad. - Akkor várjunk!
- Nem, igazad van. - Várjunk a tehenekre!
Ha ezt szeretnéd, akkor várjunk csak a tehenekre!
- Arra megyünk. - Jó ötlet.
Király!
Indulás! Mozgás, tehenek! Mú-zgás!
ÚTLEZÁRÁS
A mobilok előtt tényleg nehéz volt az élet.
Tudjátok…
szerintem megugorjuk.
- Micsoda? - Ez hülye ötlet.
- Már bocs. - Át akarsz vágni a folyón?
- Ez inkább patak, nem? - Nem, határozottan folyó.
- De ott van az út. Át tudunk kelni. - Nagyi még várhat.
Szerintem a nagyi örülne, ha nem fulladnánk meg.
- Szerintem elbír vele a kicsike. - Inkább forduljunk vissza!
Tuti nem erre kell jönni.
- Szerintem ez az út lesz a jó. - Nem, megcsináljuk.
- Ne, drágám! - Ne!
Minden rendben lesz. Indulunk.
Látjátok? Nem is olyan mély. Ez az!
- Na ugye! Simán megy. - Igen.
- Oké. - Ajjaj!
- Miért ajjaj? - Ajjaj!
- Elsodor a folyó. - Most bezzeg folyó.
- Egy sivatagban fogunk megfulladni! - Valami történik.
- Te jó ég! Drágám, ne! - Srácok!
Ez nem néz ki jól.
Kijutunk innen.
- Lebegünk! - Nyugalom, minden rendben lesz!
Segítség!
Ez mi volt?
Fennakadtunk egy sziklán. Már nem lebegünk.
- Megúsztuk. Minden oké. - Aha.
Mit is mondtál?
- Most mitévők legyünk? - Oké, irány a tető!
- Foglak. - Egyszerre egy ember!
A nők és gyerekek le vannak tojva?
Toljuk!
- Rajta, toljatok! - Tolunk.
Ajjaj!
- Add a kezed! Úszni fogunk. - Nem tudok úszni, rémlik?
Val! Ötven fürdőruhád van!
Ez meg mi! Inkább menj!
- Told! - Tessék, fogjátok!
Gyere, anya, meglesz az!
- Oké. - Egy, két, há'!
Húzzatok!
- Fogjátok! Igen. - Fogtok?
Anya?
- Frank! - Miért engedted el a kezem?
Nincs még egy ilyen elátkozott család!
- Az átok! Mia, hova raktad a bálványt? - A mosogató alatt van, anya.
- Vedd ki onnan! - Mi?
- Nincs nálunk a bálvány. - De igen.
- A kis zöld majom. - Azt kidobtam.
- Nem, követett minket. - Légyszi, anya!
Ebből elég! Többet nem nézhettek tévét!
- Soha többé? - Soha!
- Miért engedtél el? - Jól vagy?
- Te engedtél el! - Nem tudok úszni.
- Én most… - Mindjárt jövök.
- Alex, várj! - Ne!
Gyerünk!
Mindjárt megvan.
- Elment az eszed? - Ne, apa, eressz el!
- Egész biztosan. Gyere! - Ne! Az átok!
És a bálvány?
Sajnálom.
Most mihez kezdünk?
- Gyere, Alex! - Gyere ide!
Már most bánom ezt.
Ne ilyen gyorsan!
- Lassan! - Jól van, rajta!
Tényleg stabil.
Létezik az átok.
Rád untak?
- Merre vannak? - Mit keresel itt?
Val ordítozva hívott, majd megszakadt a vonal.
Órák óta hiába próbálom elérni. Jöttem ellenőrizni, hogy jól van-e a családom.
Na gyere!
Miért? Én nem szívesen lennék idekint sötétedés után.
- Tudok gondoskodni magamról, vénember. - Ahogy gondolod.
Ha azt kérdezik majd, mi kerüljön a sírkövedre,
azt mondom: „A halál ölelése jobban vonzotta, mint egy igazi mexikói motorja.”
Azt hiszed, attól, hogy sasokat meg kígyókat tetováltattál magadra,
- igazi mexikói vagy? - Igen.
Hallom ám, miféle baromságokkal tömöd állandóan Alexander fejét.
Hogy keménynek kell lenni, káromkodni, verekedni.
- De nem ez jelenti a kultúránkat! - A nagyi receptjei nem érdeklik őt.
Nem tudom, észrevetted-e, Gilbert, de az a fiú retteg tőled.
Néha megpróbálhatnál beszélgetni is vele.
Várj meg!
- Nem tudom, mivel érdemeltem ezt ki. - Nem te vagy az első női utasom.
Vamos, princesa.
Ha még egyszer princesának hívsz, én leszek az utolsó!
- Le fogok esni! Leesek! - Ígéred?
Gilbert!
- Segítesz? - Persze.
Giliszták! Itt giliszták vannak! Menjünk!
Te jó ég!
Konkrétan keselyűk köröznek felettünk.
Alex!
Ezt mégis hogy képzelted?
- Megfulladhattál volna. - És akkor?
- Most örökké fog tartani az átok. - Ebből elég!
Felejtsük már el ezt az átkot! Miért vetted ki a kukából? Ez undorító.
- Nem vettem. Követett minket. Ugye, Mia? - A semmiből bukkant elő. Nagyon para.
Látod?
Hagyjuk már azt a bálványt! Most nem érünk rá erre.
Mikor fogunk ráérni? Várjak, míg lezuhanunk egy szikláról?
- Már mondtam, hogy ez csak mese. - Nem az, az átok valódi!
Két lakóautót törtünk össze. A nagyit is elhagytuk. Hogy hagyhattuk el?
És apa étterme is bezár. Elátkoztak minket!
Ezt hogy érti?
Hívott a főbérlőd. Ő mondta, hogy bezár az étterem.
Bezár?
Igaz ez, Frank?
- Mikor akartad elmondani? - Nézd, nagyon sajnálom!
Tudtam, mennyire várod ezt az utazást, és nem akartam elrontani.
Hát már késő. El kellett volna mondanod.
Mikor? A spriccelő borz és aközött, hogy elhagytad az anyámat?
- Nem hagytam el az anyádat. - Az egész az én hibám.
Látod, mit csináltál? Igen, szörnyű nap ez a mai, drágám.
- De nem a te hibád. - Tényleg nem.
A te hibád!
- Az enyém? - Igen.
Vagy nem te hazudtál nekem és hajtottál velünk a folyóba?
- Nem is olyan mély! Ez inkább patak, nem? - Most is inkább pataknak nevezném.
Amúgy is a hülye cikked miatt jöttünk ide.
A cikkem miatt kötöttünk ki a folyóban?
Nem, hanem mert nem tudsz értelmezni egy térképet.
- Senki sem tud! - Mindenki tud!
Figyeljetek, dinkák!
Én mondtam, hogy ne utazzunk el,
de sosem hallgattok rám!
Folyton úgy tesztek, mintha ez normális lenne, pedig nem az.
Egyáltalán nem az.
Ti vagytok az őrültek!
- Alex, ne! - Hagyd egy kicsit!
- Utánamennél, Mia? - Igen.
- Val, ne… - Hagyj!
Alex!
- Alex! - Menj innen!
Hagyj békén!
Ne csináld ezt, Alex!
Hagyj már békén!
Hülyeség volt visszaugranod a kocsiba.
De azért elég vagány húzás volt tőled.
- Olyan vagyok, mint egy bosszúálló? - Azt azért nem mondanám.
Most hogy törjük meg az átkot? Sosem juttatjuk vissza a bálványt Soledadba.
Esélytelen.
Már hosszú ideje élünk együtt az átokkal. Hogy lehetne ennél is rosszabb ez a nap?
Anya? Apa?
Anya! Apa! Segítség!
- Alex! - Mia!
Óvatosan!
- Kértek vizet? Igyatok! - Mia!
- Rajta! - Alex! Mia!
Itt vagyunk. Mi történt? Óvatosan azzal a lóval, drágám!
- Ez meg ki? - Szerintem segíteni akar.
Segíthetek?
- Igen! - Hola!
Szuper.
- Hogy mondják… - Igen! Itt van a nyelvem hegyén. Muy…
Nagyon hosszú.
El Tévedtünk?
- Tessék? - Komolyan? El Tévedtünk?
- Tudsz jobbat? - Egész spanyolos.
- Igen. - Hát nem.
A… casa?
- Casa? - Épp hogy nem casa.
Messze vagyunk a casánktól.
- Casa… - Nem, a folyó… Meséld el a folyót!
- A… - A folyó… Igen.
- Hogy van az „ősi átok”? - Fogalmam sincs.
Az a…
- Aztán úsztunk… - Igen.
Úszni akartok?
- El Tévedtünk. El Tévedtünk! - Ne mondogasd már ezt!
Eltévedtünk. A folyóba hajtottunk a kocsinkkal.
Jól beszélsz spanyolul. De szerintem nem folyót akartál mondani.
De igen. És még azt mondja apa, hogy a nővérem a rossz sofőr.
- Miért engem néz? - Nem tudom, mit mondtál, de vicces volt.
- Lupe vagyok. - Alexander.
Biztos jólesne nektek egy kis friss víz és némi pihenő.
És ezzel a szaggal is kezdhetnétek valamit.
Köszönjük! Jól van.
- Oké. - Merre?
- Casa? - Menjünk!
Bármilyen casa jó lesz most.
- Mit mondtam? - Nem tudom.
- A ragozáson még csiszolnod kell. - Pedig főiskolára jártatok, nem?
- Te tudod, hova megyünk? - Nem.
- Ez a hely… - Lenyűgöző.
Elég menő.
Ezt nézzétek!
- Minden olyan gyönyörű. - Chavo.
- Frank, Val, Alex? - Val. Szia!
- Y Mia. - Frank.
- Segíthetek? - Igen, elkél a segítség.
- Beszéled a nyelvünket! - Így sokkal könnyebb lesz.
- Oké. - Nagyon jól főz.
- Bár kaktuszt még nem készítettem. - Mi errefelé folyton fügekaktuszt eszünk.
Az errefelé…
Igen, errefelé.
Mexikóban.
Mexikóban vagyunk?
Anya tényleg nem ért a térképekhez.
- De jó! Sikerült! - Igen. Vagyis nem.
- Nagyon jó. - Remek.
Hogy megyünk vissza? A lakókocsiban volt az útlevelünk.
Várjunk csak!
Nincs papírotok?
- Tulajdonképpen van… - Hát…
- Van papírunk. - Csak…
- Idevalósiak vagyunk. - Igen.
- Az őseink innen származnak. - Én azért…
Csak vicceltem.
Ránk ijesztettél.
- Minket ez nem érdekel. Egyáltalán nem. - A határ túloldalán más a helyzet.
- Jól van. - Édeskés.
- Igen. - Két taco neked.
Istenien néz ki.
Ez az!
Igazad volt. Fergeteges íze van. Sosem ettem még így a fügekaktuszt.
- Több ilyet készíthetnél, apa, ez isteni. - Nagyon finom.
Érződik rajta a stílusod.
- Igen? - Passzolna az új éttermedbe.
VALAHOL MEXIKÓBAN
Azt mondta, fél órára van Soledad.
Tessék! Gil? Rajta!
Kösz, nem kérek! Azt hittem, másabb lesz.
- Mi? - Olyan, mint Kelet-Bakersfield,
- csak nagyobb. - De már voltál itt, nem?
- Gil? - Mi az?
Még nem jártál Mexikóban, igaz?
Annyi éven át szajkóztad, hogy ez pocha, az pocha!
A barrióból származom. Valódi mexikói vagyok.
Mégse voltál képes eljönni ide.
Tizennyolc évesen hülyeséget csináltam, ami miatt évekig nem kaptam útlevelet.
Amikor évek múltán végre kaptam, Dulce meghalt. Isten nyugosztalja!
Két lányt kellett felnevelnem. Egyszerre két-három állásom volt, és…
Sosem jöttem el ide.
- Akartam, de… - Ahogy apám mondta:
- „Jobb későn, mint soha.” - Egyébként Val nem tud erről.
- Nyugi, nem tudja meg! - Rendben.
De én tudni fogom.
Tudni fogom…
míg világ a világ.
Pattanj fel, vieja!
Persze hogy utálnak a kecskék.
Sajnálom, hogy hazudtam.
Nehéz felvállalni a családod előtt, hogy kudarcot vallottál.
- Nem vallottál kudarcot. - Dehogynem.
A te munkád nélkül ki tudja, hol tartanánk.
Igen, viszont a munkám miatt alig látlak titeket.
Lemaradok minden fontos pillanatról veled meg a gyerekekkel.
Nagyszerű anya vagy.
Ugyan, hisz sosem vagyok veletek.
Amikor kell, itt vagy.
Köszönöm!
Akkor hazamegyünk?
Jó lenne, de nincsenek meg az útleveleink.
Felhívhatom a külügyes barátnőmet, úgyis lóg nekem eggyel.
Milyen szépen elhintetted, hogy magas körökben mozgó barátaid is vannak.
Ismerek embereket.
Azt azért ne felejtsük el, hogy nincs kocsink!
- Chavo! A teherautó. Segíts nekik! - Biztos?
Oké. Nem tudom, mit szóltok hozzá, de van egy régi teherautóm.
Eladtam egy albuquerque-i fickónak, és én akartam elvinni neki.
De ha ti elvinnétek…
Úgyis útba esik.
- Ugye? - Igen.
Arra kell majd mennünk.
- Nagyon szépen köszönjük! - Ez remek.
Ígérjük, ezt nem törjük ripityára.
- Nem bizony. - Nem.
Vigyázunk rá. Automata váltós, ugye?
Itt is van.
- Hiányzik a Csavargó XR. - Nekem a lakókocsi is.
A váltó akad, a fék nem fog túl jól,
- és a kormány sem stabil. - Vagyis hibátlan.
Úgy bizony!
- De büdösek voltak! - A gyerekek elijesztették az állatokat.
Üdv! Ez Lidia hangpostája. Kérlek, hagyj üzenetet!
- Még mindig semmi? - Nem, de biztos jól van.
Nála szívósabb nőt nem ismerek.
Igazad van.
Húzódj félre!
- Mi? - Álljunk meg!
- Állj a másik oldalra, Mia! - Egy előnyös szöge van.
- Mehet? - Mit mondunk?
- Várj, a hajam! Mondjuk, hogy queso! - Akkor háromra! Egy, kettő, három!
Queso!
Megvan, drágám?
Kék! Ez apukád kedvence. Drágám! Itt a kedvenced!
A kék ízű!
Várj, majd én!
Köszi!
Megvan?
Megvan.
Ez hogy lehet?
Jaj, ne! Gonosz majom!
Ugye ez csak vicc?
Ez nem lehet.
Alex!
- Így nyisd ki! Csak műanyag. - De másfajta műanyag.
- Nem jó. - Alulról kell.
Gurul!
- Mi történik? - Fékezzétek le!
- Alexander! Mia! - Fékezzetek!
Szerintem az az izé meg akar ölni minket.
Beragadt!
- Fékezzetek! - Fuss gyorsabban!
- De ennél… - Gyorsabban!
- Dobd el a paletát! - Ja jó.
Kell a biztonsági öv!
- Bedöglött a fék. - Chavo nem viccelt.
- Ó, te jó ég! - Ne csukd be a szemed, te vezetsz!
- Kérj segítséget! - Oké.
- Anyát akarom! - Én is!
- Elkezdünk kondizni? - Amint hazaértünk.
Kapaszkodj!
Jaj, ne!
- Az egy szakadék? - Ideje imádkoznunk!
Oké. Menjünk!
- Mia? - Gyere!
- Édes istenem! - Anya!
- Egyben vagy? - Mégis hogy…
- Jól vagy? - Igen.
- Ez ijesztő volt. - Megvagy?
- Szép volt! Oltári frankón vezettél! - Bármikor kölcsönkérheted a kocsit.
Kösz, de ezentúl inkább Uberrel megyek.
- Túléltük. - Bizony.
Ne!
Te jó ég!
- Az ott… - Mégis hogy…
- Ez lehetetlen. - Jó, ennyi volt.
- Leszámolok az átokkal. - Várj!
- Kérlek, apa, ne! - Frank!
A bálvány… Nem lehet véletlen, hogy folyton visszatér hozzánk.
Mintha egyazon napon csapna beléd a villám és harapna meg egy cápa.
Ő már csak tudja.
Alejandro elvett valamit, ami nem az övé volt.
Szóval akár hiszünk az átokban, akár nem, nekünk kell visszavinnünk.
Haza akar térni.
Jó, drágám, de azt sem tudjuk, hogy most hol vagyunk.
Én tudom. Nézzétek!
Soledad!
Ez…
Megjöttünk?
- Ezt nem hiszem el. - Gyertek, menjünk!
De olyan messze van.
- Igen. - Nagyon.
- A tábla is csak ekkora. - Meg az a domb…
Legalább…
SOLEDAD MEXIKÓ
Azta!
Látod ezt, drágám?
- Igen. - Mexikóban minden nap ilyen?
- Nagyon remélem. - Azt hittem, porig égett a város.
- Hát, nem úgy tűnik. - Várjunk csak!
Halljátok ezt?
Várj, Alex!
- Ez a gyerek! - Muszáj rohanni?
Elnézést! Utat!
- Én mondom, Gilbert… - Nagyi!
- Szia! - Alex!
Hol vannak a többiek?
- Te jó ég! - Istenem!
- Anya! - Mijo!
- Sajnálom, fogalmam sincs, mi történt. - Hát én tudom.
- Elfeledkeztél rólam. - Nem…
De semmi baj. Szerencsére jó kezekben voltam.
Apa!
- Hős lettem! - Köszi!
- De hát ez a dolgom. - Szerintem oda kell mennünk.
- Hova? - Hova?
Nézzétek!
- Menjünk! - Oké.
Atyaég!
Ez nem semmi.
Szerintem a tűz segítségével leltek vízre.
Úgy bizony.
- Üdv! - Helló!
- Szeretnénk többet megtudni erről. - Úgy van.
- Innen származunk. - Igen.
Az 1905-ös tűzvész elpusztította Soledad városát.
Ám a leégett épületek eltakarításakor egy föld alatti forrást fedeztek fel.
A vizet palackozni és árulni kezdték. Azóta is ebből tartja fenn magát Soledad.
Milyen kár, apa, hogy Alejandro sosem láthatta a város virágzását!
- Ismerik Alejandro legendáját? - Ő volt az én abuelóm.
Maguk Alejandro Damian Morales leszármazottai?
Igen. Nálunk van a bálvány, amit ellopott.
Visszahoztuk.
Kövessenek!
- Oké. - Elnézést, Menéndez polgármester asszony!
Itt van egy család, akik azt állítják,
hogy Alejandro Damian Morales leszármazottai.
Üdvözlöm önöket!
Maguknál van az eredeti bálvány?
Add oda!
Több mint 100 éve a családunk birtokában van.
- Igen. - Lehetséges.
Miért van nála üdítő?
- Várjanak! Mit csinálnak? - Ne!
Eltiltjuk a gyerekeket az üdítőtől.
- Most lógnak egy újjal. - Igen.
Sajnálom, de ez nem az az ereklye, amit Alejandro ellopott.
- De, biztosan az. - Igen.
Az igazi bálvány több mint száz éve a városházánkon van.
Micsoda?
Mégis hogy?
Ezt nem értem.
Mi van?
Szóval nem átkoztak el minket.
- Alejandrót sem átkozták el? - Nem átkoztak el.
Vissza kell adnunk a jogsinkat.
- Igen, felrobbantottunk egy teherautót. - Fel kell hívnom Chavót.
Szabad ez a hely?
Tudod, mit?
Téged valóban megátkoztak.
A szüleiddel, akik nem vettek komolyan téged.
Sajnáljuk.
Csak vigasztalni akartok.
Lássuk be! Borz, felrobbanó teherautó…
- Ha ez nem átok, akkor mi? - Drágám, ilyen az élet.
Ez az utazás bebizonyította, hogy néha rosszul sülnek el a dolgok.
De általában nem.
Éppen ezért nem szabad állandóan aggódnod.
Mert akkor egy csomó jó dologról lemaradsz.
Igazán különleges gyerek vagy. Ez ezen az úton is kiderült.
Ahogy Lupéval beszéltél…
A felfújható matracot is te hoztad el. A balszerencséd mentett meg minket.
Rendkívüli vagy, drágám.
- Ebből én sem akarok kimaradni. - És én sem.
Jól van.
- Valaki nagyon büdös. - Vajon ki?
- Mindannyian. - Nem én.
- Anya? - Igen?
Jövőre is eljövünk?
Légyszi!
- Légyszi, anya! - Oké.
- Nem vagytok normálisak. - Na!
- Én is akarom. - Igen!
Jó, megismételhetjük. De csak ha ránk hagyod az aggódást.
Ez a szülők dolga.
De most öltözzünk át!
- Valaki tényleg bűzlik. - Igen.
MORALES TÉR
Mondtam, hogy őrült napunk lesz.
Kicsit nehézkesen jutottunk haza, de legalább volt időnk felfedezni Soledadot.
Szerencsére a polgármester biztosított szállást.
Szerintem bűntudata volt, amiért tönkretette a bálványunkat.
Az út további része nagyrészt eseménytelenül telt.
De ma fontos leckét tanultam.
Ha a balszerencsére koncentrálsz, biztosan bevonzod.
Ó, te jó ég!
A bálra pont jó lenne.
- Igen. - Ez gyönyörű.
Tényleg?
Szia!
- Eljössz velem a bálba? - Te hívsz el engem?
- Igen. - Persze, még szép.
Király! Akkor ott találkozunk.
Mire fel ez a széles mosoly?
- Elhívtam a bálba. - Tényleg?
- Igen. - Elhívta!
Te szent ég!
- Nagyapa? - Igen?
- Te most sírsz? - Nem. Sí.
De csak mert nagyon-nagyon boldog vagyok, mijo.
- Gyere, viejo! - Hova?
Megtanítalak mexikói módra táncolni.
Vesz egy ruhát, és máris tiszta Frida Kahlo.
- Te szent isten! Együtt táncolnak? - Együtt?
És nem veszekednek.
- Lehet ez táncos veszekedés. - Igen.
Na, táncoljunk!
- Mi? - Gyertek!
Gyere, Alex!
A családban az a legjobb, hogy segítenek, hogy meglásd a jó varázslatot is,
mert az is mindig jelen van, csak keresni kell.
- Végre megírom azt a könyvet. - Mi lesz a címe?
ALEXANDER ÉS AZ Ő SZÖRNYŰ, BORZALMAS, EGYÁLTALÁN NEM JÓ, NAGYON ROSSZ UTAZÁSA
Öt, hat, hét és nyolc!
Miért?
Ebből elég! Többet nem nézhettek tévét!
- Született feleségeket sem? - Azt sem.
Nem mosolygunk!
Forgatás közben nincs mosolygás!
- Ne mosolyogj! - Bocsi!
Hidd el, ez az igazi út!
Ez az igazi út.
Nem hagytam el az anyádat. Direkt hagytam ott.
Nincs semmi baj.
Sikerülni fog.
- Ne mutasd neki az állad! - Mi?
- Miért? - Nem szeretik a borzok.
Énekelj!
Csak ezt ismerem.
- Helyben készítjük. - Oké.
Van egy vödrünk. Egy gyár. Egy kád. Egy…
Ne már!
- Hogy van merszed? - Hát…
- Mia! - Ne aggódj, Mia! Alakul majd a hajad.
- Ez saját termés? - Nem, lakóbuszon nem terem kávé.
De olyan helyről származik, ahol terem. Nagyon jó élete volt a baboknak.
Hova tűnt mindenki? Mondtam valamit?
Ez az én stílusom. Három, kettő, egy!
Talán túl sok kávét ittam.
A feliratot fordította: Fekete Márk