Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫אני מוודא שההקלטות פועלות. תני לי שנייה.‬
‫מוכנה?‬
‫בסדר.‬
‫תתחילי בזמן שלך,‬
‫מאיפה שנוח לך,‬
‫ואז נתקדם הלאה. בסדר?‬
‫קחי נשימה עמוקה, ג'ניפר.‬
‫וספרי לי מה קרה הערב.‬
‫מוקד חירום. זקוקים לעזרה?‬ ‫-עזרו לי, בבקשה, אני צריכה עזרה!‬
‫גברתי.‬ ‫-אני לא יודעת איפה ההורים שלי!‬
‫גברתי, תירגעי. מה קורה?‬
‫אנשים פרצו לבית שלנו וגנבו מלא כסף.‬
‫בסדר, גברתי...‬
‫שמעתי את ההורים שלי צועקים למטה.‬ ‫בבקשה, תשלחו עזרה!‬
‫ואז שמעתי שני בומים.‬
‫אימא שלי צעקה.‬
‫קראתי לה.‬
‫ואז היו עוד שני בומים.‬
‫קחי את הזמן.‬
‫איפה את?‬ ‫-אבניו.‬
‫אבניו רוד?‬ ‫את יכולה לאיית לי את שם הרחוב, בבקשה?‬
‫אבא?‬
‫אני רק מתקשרת למוקד החירום!‬ ‫-גברתי. שלום?‬
‫אני בסדר! אני בסדר!‬
‫הפרשה הזו הייתה משהו שלא ראינו קודם לכן.‬
‫זה היה מצב שלא הייתי מדמיין לעצמי בכלל.‬
‫שמעתי רק את אבא שלי צועק מהרחוב.‬
‫קראתי לו, אבל הוא לא נכנס.‬
‫אני לא יודעת אם הוא שמע אותי,‬ ‫אבל הוא לא נכנס.‬
‫זה התפתח במהירות‬ ‫למשהו שאף אחד לא צפה מראש.‬
‫את יודעת מה? תישארי על הקו. בסדר?‬
‫ג'ניפר?‬
‫- יציאה -‬
‫תעשי את הכי טוב שלך,‬ ‫בהתחשב במה שאת מתמודדת איתו.‬
‫תזכרי שאנחנו כאן כדי לעזור לך.‬
‫את בסדר?‬
‫את יודעת מה? אבל אל תתני לזה להדאיג אותך.‬
‫כלומר, אנחנו לומדים.‬
‫אבל עשית מה שהיית צריכה לעשות, בסדר?‬
‫זה מה שחשוב.‬
‫- מה עשתה ג'ניפר -‬
‫- מרקהם, אונטריו -‬
‫מאוחר, אני במיטה.‬
‫בדיוק נרדמתי. הטלפון מצלצל.‬
‫- הבלש ביל קורטיס‬ ‫חוקר ראשי -‬
‫אני חושב: "אתם צוחקים עליי."‬
‫מרקהם הוא אזור של משפחות.‬
‫אחוז פשיעה נמוך מאוד.‬
‫פחות ממה שרואים בשאר קנדה.‬
‫אבל עכשיו אומרים לי: "היה לנו ירי כפול.‬
‫"זו זירה אלימה מאוד.‬
‫"ואתה תהיה החוקר הראשי בפרשה."‬
‫השיחה הגיעה בסביבות 22:30 בלילה.‬ ‫היא הגיעה מדיירת בבית.‬
‫- המפקח פרד מופט‬ ‫משטרת יורק -‬
‫יש לנו מוות מאומת. יש לנו הרוגה אחת.‬
‫יש לנו קורבן שני שנורה גם הוא,‬
‫ואושפז.‬
‫חוץ מזה, אין לי הרבה מידע.‬
‫המשימה הראשונה שלנו‬ ‫היא לזהות מה באמת קרה בבית.‬
‫- הבלש אלן קוק‬ ‫חוקר מקרי מוות -‬
‫התרחש כאן פשע אלים.‬ ‫יש לנו אישה אחת שנהרגה, ביק פן,‬
‫ויש לנו גבר נוסף, האן פן, שנפגע בראשו.‬
‫משפחת פן היגרה מווייטנאם לפני שנים,‬
‫ובני המשפחה תוארו בפשטות כאנשים חרוצים,‬
‫ואין שום סיבה ברורה‬ ‫שתהפוך אותם למטרות לתקיפה איומה מהסוג הזה.‬
‫התחלנו לקבל דיווחים מבית החולים.‬
‫האן הועבר לשם במסוק.‬
‫הוא נפגע בעינו מקליע‬
‫שחדר לגולגולת וירד אל הלסת והצוואר.‬
‫והוא הורדם והונשם.‬
‫אנחנו חוששים שהאן פן לא ישרוד את הפציעות‬
‫ושתהיה לנו רק עדה אחת שנוכל לראיין.‬
‫וזו הבת שלו, ג'ניפר פן.‬
‫- יום 01‬ ‫ריאיון ראשון -‬
‫תודה.‬
‫שקט, בבקשה.‬
‫רק תסגרי את הדלת בבקשה.‬
‫- 2:44 לפנות בוקר -‬
‫היי, ג'ניפר. שמי רנדי סלייד.‬
‫הצגתי את עצמי בפנייך בבית החולים.‬
‫אני ממחלקת הרצח של משטרת יורק.‬
‫כחוקר הראשי, זו האחריות שלי.‬
‫אי אפשר להתרשל או להסתפק בבדיקה שטחית.‬
‫חייבים לעשות ניתוח מלא‬ ‫של חייהם של בני משפחת פן, בעצם.‬
‫מה קדם לאירוע?‬
‫האם היו להם אויבים? מי יודע.‬
‫אז אני רוצה שתחזירי את עצמך למה שקרה היום.‬
‫ספרי לי מה קרה משם.‬
‫אז אימא שלי הכינה ארוחת ערב,‬ ‫כי היא תכננה לצאת לרקוד באותו ערב.‬
‫ריקודי שורות.‬
‫היא תמיד הולכת בימי שני.‬
‫אז אני והיא ישבנו לאכול ארוחת ערב קודם,‬
‫ואז אני... למעלה, בחדר שלי,‬
‫אמרתי לילה טוב,‬
‫הדלקתי את הטלוויזיה,‬ ‫דיברתי בטלפון עם חברה.‬
‫ואז, זמן קצר לאחר מכן,‬
‫אימא שלי חזרה הביתה,‬ ‫אני מאמינה שהשעה הייתה בסביבות 21:30.‬
‫פתאום שמעתי את אימא שלי‬ ‫קוראת לאבא שלי שירד למטה.‬
‫ואז הצצתי מחוץ לחדר שלי.‬
‫היה שם מישהו, והוא בא אליי ו...‬
‫קשר לי את הידיים מאחורי הגב‬ ‫ואמר: "יש לי אקדח מאחורי הגב שלך.‬
‫"אם תעשי מה שאני אומר לך,‬ ‫אף אחד לא ייפגע."‬
‫"איפה הכסף? תראי לי איפה הכסף שלכם."‬
‫ואז שלושה גברים גררו אותי למטה,‬
‫ושאלו את אימא שלי איפה הארנק שלה.‬
‫אימא שלי כל הזמן ניסתה לקום,‬ ‫והם כל הזמן אמרו לה "שבי."‬
‫לא רציתי שהיא תיפגע,‬ ‫אז אמרתי לה "אימא, שבי."‬
‫הם ניסו למצוא את הארנק שלה,‬
‫אבל היא... האנגלית שלה לא טובה,‬ ‫אז היא חזרה כל הזמן על המילה "ארנק".‬
‫הם המשיכו להושיב אותה על הכיסא.‬
‫בסדר.‬
‫לאט לאט.‬
‫קחי את הזמן.‬
‫כל זה חשוב מאוד, אז קחי את הזמן.‬
‫באותו שלב הם לקחו אותי‬ ‫וקשרו אותי לחלק העליון של המעקה.‬
‫עדיין יכולתי לזוז, אבל...‬ ‫פחדתי, כי לאחד מהגברים היה אקדח...‬
‫הדבר הבא ששמעתי‬ ‫הוא את ההורים שלי יורדים במדרגות,‬
‫ואימא שלי ביקשה ממנו שייתן לי לבוא איתם.‬
‫והוא לא נתן לי לבוא איתם.‬
‫ו... אחרי שהם אמרו...‬ ‫הדבר האחרון ששמעתי אותם אומרים היה...‬
‫"שיקרת. שיקרת לנו."‬
‫ואז שמעתי שני בומים.‬
‫אימא שלי צרחה.‬
‫קראתי לה.‬
‫ואז היו עוד שתי יריות.‬
‫קחי את הזמן.‬
‫קשה מאוד לנסות לדובב מישהו‬ ‫בקשר לאירוע טראומטי.‬
‫ייתכן שהיא רוצה להדחיק את הזיכרון.‬
‫אז בראש ובראשונה, חשוב לוודא שהיא בסדר.‬
‫אבל בו זמנית, אני רוצה‬ ‫שהיא תמשיך לדבר עם החוקרים שלנו.‬
‫ופשוט... קחי לך רגע.‬
‫אני אשת הקשר עם הקורבנות.‬
‫אם הם מתקשים בכל שלב,‬
‫אני תמיד בכוננות עבורם.‬
‫אם הם מתקשים עם כל דבר שהוא,‬
‫אני זו שהם יוצרים איתה קשר.‬
‫אבל בו זמנית, זה מאוד טראומטי.‬
‫לא יכולתי לתאר לעצמי מה עובר על ג'ניפר.‬
‫אז חשבתי לעצמי: "תמשיכי לאט לאט."‬
‫"פשוט תפקחי על העדות שלה.‬
‫"תגרמי לה להמשיך לדבר על מה שקרה."‬
‫טוב. אז בואי נחזור אחורה שוב.‬
‫- 03:17 -‬
‫חוץ מההורים שלך, שמעת עוד קולות למטה?‬
‫אני חושבת ששמעתי את אימא שלי‬ ‫אומרת משהו או נאנחת,‬
‫ואז היה עוד בום אחד לפני שהם הלכו.‬
‫ואז אחד מהגברים אמר:‬
‫"חייבים ללכת. עבר יותר מדי זמן."‬
‫ואז הם ברחו החוצה. ואני חושבת...‬
‫אני צופה בג'ניפר, וכואב לי עליה.‬
‫קשרו אותה‬ ‫והפרידו אותה לחלוטין מההורים שלה.‬
‫עזרו לי, בבקשה. אני צריכה עזרה!‬ ‫-תירגעי, גברתי. מה קורה שם?‬
‫היו להם אקדחים, והם איימו על ההורים שלי.‬
‫את יכולה לנעול את הדלת שלך?‬ ‫-לא. אני קשורה. הידיים שלי קשורות.‬
‫היא לא יכולה ללכת לעזור להם בשום צורה.‬
‫אני יודע שזה קשה,‬ ‫אבל את מבינה את חשיבות העדות הזאת.‬
‫ספרי לי על הגבר שקשר אותך.‬
‫את יכולה לתאר את הגזע שלו?‬
‫כן, הוא היה שחור, עם ראסטות.‬
‫אוקיי, והגבר השני?‬
‫הוא היה עם קפוצ'ון,‬ ‫אבל ראיתי שהוא כהה יותר מהגבר הראשון.‬
‫אז גם הוא גבר שחור.‬
‫אבל רזה יותר.‬ ‫-אבל רזה יותר.‬
‫והיה עוד אחד עם מבטא ג'מייקני.‬
‫אוקיי.‬
‫שמעת איך הם נכנסו לבית?‬
‫לא.‬ ‫-צלצול פעמון,‬
‫לא.‬ ‫-בעיטה בדלת?‬
‫שום דבר כזה?‬
‫אני לא זוכרת איך הם נכנסו. לא ראיתי כלום.‬
‫אוקיי.‬
‫מה עם ההורים שלך?‬
‫מה לדעתך יגרום לאנשים לתקוף אותם?‬
‫האם ידוע שהם מחזיקים‬ ‫סכומים גדולים של כסף מזומן בבית?‬
‫יש להם... סכומים גדולים של כסף בבנק?‬
‫לא הייתי אומרת שזה היה‬ ‫סכום מספיק גדול כדי לעורר תשומת לב.‬
‫זה מספיק כדי לשלם את החשבונות.‬
‫בסדר.‬
‫אימא שלי ממש מקפידה לוודא...‬ ‫שיש מספיק ולא יותר.‬
‫מספיק ולא יותר.‬
‫בסדר. ומה עם אבא שלך?‬
‫איזה רכב יש לו?‬
‫יש לו מרצדס, והוא ממש אוהב אותה.‬
‫כן?‬
‫אז לאימא שלך יש לקסוס, ולאבא שלך יש מרצדס.‬
‫אלה מכוניות די יקרות.‬
‫הן לא זולות.‬
‫יש פה משפחה שהיגרה לקנדה מווייטנאם.‬
‫הם עבדו קשה, חיו חיים צנועים.‬
‫ביק הייתה מפקחת‬ ‫בחברה של חלקי חילוף לרכב,‬
‫שבה האן עבד כמכונאי.‬
‫הבית שלהם היה נחמד, אם כי לא מפואר.‬
‫אבל הם סיימו לשלם עליו.‬
‫האן פן, איך סגנון החיים שלו?‬
‫האם הוא מעורב בעסקאות מפוקפקות כלשהן?‬
‫האם זה היה שוד שקשור לחובות הימורים,‬
‫או כלי נשק, או סמים?‬
‫או סכסוך עם שכן?‬
‫משהו שגרם לו להפוך לקורבן.‬
‫הם אמרו לאבא שלי: "שיקרת לנו.‬
‫"בסך הכול היית צריך לשתף פעולה."‬
‫ואז הם ירו בו.‬
‫אני מסתכל על חדר שנבזז,‬
‫וזה מראה טיפוסי של חדר כזה.‬
‫בגדים מוכתמים בדם.‬
‫פיג'מות.‬
‫האזור שביק עשתה בו אמבט לרגליים‬ ‫אחרי ריקודי השורות.‬
‫אבל יש גם דברים שהיו אמורים להילקח.‬
‫חפצי ערך שלא נגעו בהם.‬
‫יש כספת ומצלמה יקרה מאוד בארון.‬
‫יש ארנק עם כמה שטרות של 20 דולר‬
‫שבהחלט היה נלקח אם הפשע היה קשור לכסף.‬
‫כלומר, נשמע שמשפחת פן‬ ‫ניהלה חיים רגילים למדי מכל הבחינות.‬
‫אבל מראה חיצוני זה דבר אחד,‬
‫והדברים שבאמת קורים בתוך הבית‬
‫הם דבר אחר לגמרי, נכון?‬
‫- 4:29 בבוקר -‬
‫את יכולה לחשוב על עוד משהו‬ ‫שעשוי לעזור בחקירה הזו?‬
‫לא משהו שעולה לי כרגע.‬
‫בסדר. אז אנחנו סוגרים את ההקלטה.‬
‫השעה כעת 4:30 בבוקר. סיימנו.‬
‫אפשר להשתמש בשירותים?‬ ‫-כמובן.‬
‫ברגע שהריאיון נגמר, לקחתי את ג'ניפר החוצה‬
‫והלכנו בדממה.‬
‫לא באמת אמרנו הרבה זו לזו.‬
‫וחשבתי לעצמי:‬
‫"ואו, אימא שלך נרצחה,‬
‫"ואבא שלך בבית חולים בתרדמת."‬
‫איך מתאוששים מכזה דבר?‬
‫אישה נהרגה, ובעלה נפצע בפלישה לבית במרקהם.‬
‫על פי המשטרה,‬ ‫הייתה דפיקה בדלת בדירתם של בני הזוג,‬
‫ולאחריה פרצו פנימה שלושה חמושים.‬
‫למה לבית משפחת פן?‬
‫למה באלימות כזו?‬
‫הבלשים מוסרים‬ ‫כי עדיין אין להם תשובות לשאלות אלו.‬
‫- יום 2 -‬
‫השעה כרגע שמונה בבוקר,‬
‫ואני עורך תדרוך מלא לחוקרי מחלק הרצח.‬
‫יש לנו סצנת פשע אלימה,‬ ‫אז אי אפשר לחכות עם זה.‬
‫אין שום דבר נורמלי ברצח.‬
‫אבל המקרה הזה מטריד במיוחד.‬
‫אני מייד מתחיל לחשוב על המשפחה שלי,‬ ‫ועל איך הכול יכול להשתנות...‬
‫- הבלש דייוויד מקדונלד‬ ‫חוקר שטח - ‬
‫...בן רגע.‬
‫ולהשתנות לנצח.‬
‫המטלה הראשונה שלי‬
‫היא עריכת סריקה רחבה של האזור‬ ‫סביב מקום המגורים של משפחת פן.‬
‫אנחנו מחפשים מידע מעדי ראייה,‬
‫או כל ראיה אחרת‬ ‫שעשויה להיות רלוונטית או בעלת חשיבות.‬
‫אם יש לכם מידע כלשהו,‬ ‫גם אם לא נראה לכם שהוא חיוני,‬
‫צרו קשר עם משטרת יורק‬
‫או התקשרו למשטרה המקומית‬ ‫או ל"קריימסטופרס".‬
‫ייתכן שפיסת המידע האחת הזו‬ ‫תוביל ללכידתם של שלושה אנשים אלימים.‬
‫אין לנו הרבה מקרי רצח במרקהם.‬
‫זה אזור בטוח מאוד.‬
‫רקע תרבותי מגוון מאוד.‬
‫יש אנשים מהקריביים, מאסיה, דרום מזרח אסיה.‬
‫זו פשוט שכונה מאוד שקטה.‬
‫אז כשמשהו כזה קורה...‬
‫זה כמו רימון שמתפוצץ.‬
‫לא הבנתי למה ביק נרצחה.‬
‫- הונג נגו‬ ‫חברה של משפחת פן -‬
‫הייתי ממש נסערת. סירבתי להאמין שזה קרה.‬
‫היו פעמים שהייתי באה אליה הביתה לבקר‬
‫ולאכול איתם ארוחת ערב.‬
‫הם היו אנשים מסבירי פנים.‬
‫רחבי לב...‬
‫שאהבו את החברים שלהם.‬
‫האן עבד חמישה ימים בשבוע ושעות נוספות.‬
‫הוא בהחלט לא הסתבך עם המאפיה‬ ‫ולא היה מעורב בהימורים או בשתייה.‬
‫הוא פשוט אדם צנוע ומעשי.‬
‫הם היו אנשים ממש שקטים.‬ ‫הם לא הפריעו לאף אחד.‬
‫זה ממש עצוב.‬
‫האקראיות פה ממש מפחידה אותי.‬
‫אם היה מניע או סיבה,‬
‫אז היינו אומרים:‬ ‫"הייתה להם סיבה לעשות את זה."‬
‫- פריצה קטלנית ואקראית לבית ‬ ‫מטלטלת את העיר -‬
‫אני מבטיח שנהפוך כל אבן‬
‫כדי לזהות ולהביא לצדק‬
‫את החשודים‬ ‫שרצחו באכזריות את ביק הא פן‬
‫והטילו אתמול בלילה טרור על בעלה ועל בתה.‬
‫מר פן עדיין במצב קשה.‬
‫למרבה המזל, הבת לא נפגעה פיזית בתקרית.‬
‫אנו מבקשים מכל מי שיודע משהו‬
‫או שעשוי לדעת את זהות החשודים,‬ ‫למסור לנו מידע.‬
‫חלפו כשש שעות של סריקה.‬
‫בהתחלה, לא מצאנו שום דבר מועיל.‬
‫אבל אז קיבלנו סוף סוף מידע.‬
‫ונודע לנו על אדם שהיה מקושר למשפחת פן.‬
‫שמו דני וונג.‬
‫הוא סוחר סמים,‬
‫והוא היה לא מזמן בקשר רומנטי עם ג'ניפר פן.‬
‫חבר לשעבר בעל עיסוק מפוקפק‬ ‫של סחר בסמים, זה פרט חשוב.‬
‫היא הייתה צריכה ליידע אותנו על כך.‬
‫עכשיו אנחנו חושבים, הדני וונג הזה...‬
‫הוא עלול להיות הסיבה שהמשפחה הותקפה.‬
‫האם זה קשור איכשהו לסחר בסמים?‬
‫- יום 3 -‬
‫אתה בסדר? אני אעבור על הטופס.‬
‫בסדר.‬
‫טוב. אעבור על הטופס. ההקלטה פועלת, ‬
‫לידיעתך. אני אעבור איתך על הטופס.‬ ‫זה טופס למתן עדות מצולמת תחת שבועה.‬
‫"האם אתה מבין‬ ‫את ההשלכות הפליליות של מתן עדות שווא?"‬
‫כן.‬ ‫-אז קח את השם שלך ותאמר...‬
‫שמי דניאל וונג...‬ ‫-דבר בקול קצת יותר רם.‬
‫שמי דניאל וונג,‬ ‫ואני נותן את הסכמתי לצילום.‬
‫בסדר. יופי.‬
‫- 16:19 -‬
‫בערב שבו זה קרה, מה עשית?‬
‫אני חייב לשאול את כולם...‬ ‫-ישנתי בבית.‬
‫היית בבית. באיזה שעה הגעת הביתה?‬
‫זה היה יום שני.‬
‫ביום שני הגעתי הביתה בתשע בערך...‬
‫בין 21:00 ל-22:30. מתישהו בשעות האלה.‬
‫אוקיי. אז הסתבכת עם המשטרה בגלל סמים?‬
‫נעצרתי על החזקה וסחר בסמים.‬
‫אבל הפסקתי עם זה.‬
‫מייד אחרי שהסתבכתי, לא עשיתי עוד משהו כזה.‬
‫בסדר. אז ספר לי על הקשר שלך עם ג'ן...‬
‫אני האקס שלה.‬ ‫-אוקיי.‬
‫כן, היינו בזוגיות לקראת סוף התיכון.‬
‫אוקיי.‬
‫והמשכנו בקשר עד לפני כשנתיים.‬
‫בסדר.‬ ‫-אז פשוט... לא יכולנו...‬
‫לא ממש...‬
‫תכננו להישאר ביחד,‬
‫אבל... היה איזה עניין גדול עם ההורים שלה.‬
‫ומה הוא היה?‬ ‫-ההורים שלה היו נוקשים מאוד.‬
‫הם כיוונו אותה‬ ‫למקום שבו אין זמן לקשרים רומנטיים.‬
‫היו עוד סיבות?‬
‫כנראה בגלל שלא הרווחתי מספיק.‬
‫עבדתי בפיצריה,‬
‫וזה לא היה לרוחם.‬
‫היינו ביחד שבע שנים,‬ ‫ולא באמת באתי באופן רשמי‬
‫ואכלתי איתם ארוחת ערב או משהו כזה.‬
‫אוקיי. אז... ו...‬
‫ואז היא רצתה להמשיך את הקשר,‬
‫ואמרתי לה:‬
‫"טוב, את יודעת,‬
‫"ההורים שלך לא רוצים שנהיה ביחד."‬
‫"ואין לנו מה לעשות בקשר לזה."‬
‫ופשוט... פשוט המשכתי הלאה.‬
‫בסדר. יש לך חברה?‬
‫סליחה?‬ ‫-יש לך חברה חדשה?‬
‫כרגע? אני יוצא עם מישהי.‬ ‫-בסדר. מה שמה?‬
‫כריסטין.‬ ‫-כריסטין. בסדר.‬
‫אבל אתה וג'ן עדיין מדברים בטלפון בקביעות.‬ ‫-היא מתקשרת אליי,‬
‫ואני מתקשר אליה פעם בכמה זמן,‬ ‫לראות מה שלומה,‬
‫כי שנינו קיבלנו שיחות טלפון מטרידות.‬
‫אתה וג'ן?‬ ‫-כן, אני וג'ן.‬
‫בסדר. וקיבלת את השיחות האלה במהלך...‬
‫עד לפני יומיים, בעצם.‬
‫יומיים-שלושה.‬
‫הם היו מתקשרים, והייתי עונה,‬
‫ואז היה שקט איזה עשר שניות,‬ ‫ואז היו מנתקים.‬
‫וזה היה קורה שוב ושוב,‬
‫זה כבר נהיה מגוחך.‬
‫זה היה איזה 100 פעם. עד 100 פעם.‬
‫ואז זה עבר מניתוקים ל...‬
‫הודעות טקסט.‬ ‫-ומה נכתב בהודעות?‬
‫"אנחנו צופים בך."‬
‫וגם ג'ן קיבלה שיחות טלפון מטרידות?‬
‫כן.‬
‫היא הייתה באה לבקר אותי בעבודה,‬
‫מביאה לי ארוחת צהריים,‬ ‫היינו יושבים ומדברים. היינו חברים.‬
‫ו... הם היו אומרים "מה היא עושה פה?‬
‫"אמרנו לה להתרחק."‬ ‫-כן.‬
‫ההודעות האחרונות שקיבלתי‬ ‫היו: "בום, בום, בום."‬
‫זה חשוב. כן?‬ ‫-כן.‬
‫זו הייתה הודעה?‬ ‫-כן, הודעת טקסט.‬
‫אה, טקסט.‬ ‫-"הא הא, בום בום."‬
‫"הא הא הא." דברים דפוקים.‬
‫כן. דברים דפוקים.‬ ‫-כן.‬
‫בסדר.‬
‫נראה שדני וונג היה קורבן‬ ‫למאות שיחות מטרידות בחודשים האחרונים,‬
‫וכך גם ג'ניפר.‬
‫מקור לא ידוע‬ ‫שלח את ההודעה: "בום, בום, בום."‬
‫ואז, כעבור שבוע,‬
‫ההורים של ג'ניפר נורו בביתם.‬
‫- 18:23 -‬
‫אז אתה חושב שמה שקרה באותו לילה‬
‫קשור אליך איכשהו?‬
‫כי זה...‬
‫אני בטוח ב-95-99% שזה לא קשור לסמים שלי.‬
‫זו הצהרה די נועזת.‬
‫כן. אני די בטוח...‬ ‫-איך אתה יכול להגיד את זה?‬
‫כי אף אחד לא יירה בך בשביל גרם מריחואנה.‬
‫או אפילו בשביל חתיכה.‬
‫כאילו, זהו. כאילו...‬
‫תן לי... אני אצא לרגע.‬ ‫-כן.‬
‫ואם תחשוב על משהו... תעבור על הסיפור.‬
‫תוודא שדייקת בתאריכים ובשעות...‬ ‫-כן.‬
‫ואשאל אותך שוב, בסדר?‬ ‫-בסדר.‬
‫אני רק יוצא לרגע כדי לעכל את זה.‬
‫משהו לא בסדר בריאיון הזה.‬
‫יש יותר שאלות מאשר תשובות.‬
‫האם דני וונג היה המטרה?‬
‫או אולי זו הייתה ג'ניפר?‬
‫עכשיו אנחנו צריכים‬ ‫ללמוד כל מה שניתן על ג'ניפר פן.‬
‫עם מי היא מסתובבת,‬ ‫מה מעגל החברים שלה עושה.‬
‫האם יש משהו ברקע שלה‬
‫שיכול לשפוך אור על הסיבה לאירוע הזה?‬
‫הכרתי את ג'ניפר כשהייתי בן 13.‬
‫יצאנו יחד להרבה טיולי בית ספר,‬
‫- נאם נגויין‬ ‫ידיד מהתיכון -‬
‫ולפעמים היינו הולכים להחליק ביחד‬ ‫או לראות סרט עם חברים.‬
‫היה כיף לדבר איתה.‬
‫ג'ניפר הייתה אנרגטית,‬ ‫שמחה, בטוחה בעצמה, ואמיתית מאוד.‬
‫היא דיברה על דניאל מדי פעם.‬
‫הם היו נראים מאושרים בהתחלה,‬
‫אבל היו גם הרבה דרמות בקשר שלהם.‬
‫מישהו תמיד עובר טלטלה,‬
‫מישהו תמיד שבור לב, נפרדים, חוזרים לקשר.‬
‫למען האמת,‬ ‫אני לא חושב שדניאל היה חבר טוב במיוחד.‬
‫אני זוכר שג'ניפר עבדה‬ ‫קיץ שלם כדי לחסוך כסף.‬
‫והיא אמרה שהיא הוציאה הכול‬ ‫על רובה פיינטבול בשבילו.‬
‫נראה לי בלתי נתפס‬ ‫לבזבז אלפיים דולר על חפץ אחד.‬
‫אבל היא אמרה‬ ‫שאין לה מישהו טוב יותר לבזבז עליו את הכסף.‬
‫גם לא על עצמה.‬
‫משטרת יורק עדיין מחפשת רמזים‬
‫בפרשת הפריצה האלימה לבית‬ ‫שגבתה את חייה של אישה במרקהם.‬
‫החוקרים לא פוסלים שום תרחיש כרגע,‬
‫ובכלל זה את האפשרות שהפורצים התבלבלו‬
‫ופרצו לבית הלא נכון.‬
‫ג'ון ונוואלי-ראו,‬ ‫חדשות סי-טי-וי, מרקהם, אונטריו.‬
‫אז בשלב הזה‬ ‫אנחנו אוספים שיחות משכנים ומהקהילה,‬
‫והם קצת בפניקה.‬
‫הם חוששים שהם עלולים להיות קורבנות.‬
‫מצטער. שאלה אחת בכל פעם.‬
‫הם רוצים תשובות.‬
‫אנחנו מנסים להבין‬ ‫למה הם ירו באישה חפה מפשע‬
‫וניסו להרוג את בעלה,‬ ‫וגנבו סכום קטן של מזומנים.‬
‫זה פשוט לא הגיוני.‬
‫משטרת יורק פונה הערב לעדים.‬
‫עד כה, יש רק קצה חוט אחד לעבוד איתו.‬
‫קצה החוט‬ ‫מגיע בצורה של תמונות אבטחה מגורענות.‬
‫תמונות שהמשטרה השיגה‬ ‫ממצלמת האבטחה של שכן.‬
‫בנוסף, יש תמונות שהמשטרה מקווה‬ ‫שעשויות לעזור בזיהוי שלושת החמושים,‬
‫שהטילו טרור על משפחה.‬
‫זה רגע גדול בפרשה.‬
‫הסרטון צולם בצידו השני של הרחוב,‬ ‫ומופנה ישירות לבית משפחת פן.‬
‫למרבה המזל,‬
‫ניתן לראות שלושה חשודים שנכנסים לבית.‬
‫ואז, כחצי שעה לאחר מכן, רואים אותם יוצאים.‬
‫אחד מהם יצא בחיפזון רב,‬
‫ואז זמן קצר לאחר מכן,‬ ‫יצאו גם השניים האחרים מהבית בריצה.‬
‫כל שלושת החשודים נכנסו דרך הדלת הראשית.‬
‫אבל מה שקריטי בעיניי הוא...‬
‫שלא הייתה כניסה בכוח.‬
‫מישהו פלש לבית שלך, גברתי?‬
‫פרצו לנו לבית, ושמעתי יריות, בומים.‬
‫אני לא יודעת מה קורה. אני קשורה למעלה.‬
‫הם פשוט פרצו פנימה וקשרו אותך?‬
‫כן.‬
‫שמעת במקרה איך הם נכנסו לבית?‬
‫היה צלצול פעמון?‬ ‫-לא.‬
‫בעיטה בדלת? לא היה משהו כזה?‬ ‫-לא.‬
‫בסדר.‬
‫את יכולה לחשוב על עוד משהו‬ ‫שעשוי לעזור בחקירה הזו?‬
‫עכשיו אני צריך לזמן את ג'ניפר לריאיון נוסף‬
‫ולשאול אותה את השאלות היותר קשות.‬
‫אני רוצה לדעת עם מי היא הייתה בקשר,‬
‫מה קורה עם דני וונג.‬
‫לא שעולה לי כרגע.‬
‫אני רוצה לדעת עליה הכול.‬
‫מוכנה?‬
‫- יום 4‬ ‫ריאיון שני -‬
‫טוב, ג'ניפר. אנחנו מקליטים.‬
‫- 9:34 בבוקר -‬
‫זה לא חדש לך. עשינו את זה כבר פעם.‬
‫אין אף אחד בחדר חוץ ממני וממך,‬
‫ושוב, דבורה גלדינג מפקחת על העדות.‬
‫אני רואה שקשה לג'ניפר לחזור לריאיון שני.‬
‫אבל אנחנו מקווים שזה מרחב בטוח עבורה‬ ‫ושהיא יכולה לדבר איתנו בפתיחות אחד על אחד,‬
‫ושזה ייתן לה הזדמנות‬ ‫לספר לנו מה באמת קורה.‬
‫אני פשוט קצת מתוחה.‬
‫אל תהיי מתוחה. בסדר?‬
‫אני יודע שזה קשה.‬
‫האמת היא תמיד‬ ‫הדרך הטובה ביותר להקלה על חרדה. בסדר?‬
‫ספרי לי על הקשר שלך עם דניאל.‬
‫זה... זה היה קשר קשה.‬
‫למדנו בתיכון ביחד.‬ ‫-כן.‬
‫הקשר נמשך כשש שנים,‬ ‫אבל לא היה אמור להיות לי חבר.‬
‫בעצם, יצאת איתו‬ ‫ללא ידיעתם והסכמתם של ההורים שלך.‬
‫כן.‬
‫ויצא לך לגלות אם דניאל הפסיק לסחור בסמים...‬
‫זה לא היה יכול למשוך לבית שלך אנשים רעים‬ ‫בחיפוש אחרי סכומים גדולים של כסף?‬
‫אני...‬ ‫-שזו שאלה מתבקשת.‬
‫אני לא...‬
‫שאלתי אותו מה הוא עושה,‬ ‫והוא אמר "מוכר". עושה מכירות.‬
‫אבל לא ביקשתי ממנו לפרט.‬
‫פשוט התעלמתי מזה כי אנחנו כבר לא ביחד.‬
‫האם חווית איזושהי‬ ‫התנהגות מאיימת בתקופה האחרונה?‬
‫כן.‬ ‫-ספרי לי על זה.‬
‫ה... אני לא...‬
‫טוב, הוא אומר שזה סתם חבר,‬
‫אבל כולם אומרים שזו החברה שלו.‬
‫היא שלחה לי הודעות,‬
‫ואמרה לי לתפוס מרחק, להתרחק מדניאל.‬
‫למה ייחסת את זה?‬
‫סתם לקנאה.‬
‫את עדיין מייחסת את זה לחברה.‬
‫טוב, אני לא רוצה...‬
‫אני לא יודעת בוודאות,‬ ‫אז אני לא רוצה להאשים אף אחד.‬
‫אם את לא יודעת בוודאות,‬ ‫ואת לא רוצה להאשים,‬
‫למה את חושבת שזו היא?‬
‫כי היא אישית שלחה לי הודעות בפייסבוק,‬ ‫וכתבה לי שאני טיפשה.‬
‫והיו פעמים ששלחתי לו הודעה,‬
‫והיא ענתה לי עם הטלפון שלו,‬
‫ואמרה לי שהוא עם החברה שלו כריסטין‬
‫ושאעזוב אותו במנוחה.‬
‫עכשיו, למה לא סיפרת לי על זה‬
‫בפעם הקודמת שדיברנו?‬
‫אני... הכול פשוט קרה.‬ ‫לא ממש התייחסתי לזה אז.‬
‫ג'ניפר כעת רומזת‬
‫שהחברה החדשה של דני וונג‬ ‫מעורבת בסיפור איכשהו.‬
‫- אנחנו צופים בך -‬
‫שאולי שיחות הטלפון המטרידות‬ ‫שהוא וג'ניפר קיבלו‬
‫הגיעו מכריסטין,‬
‫כדי להוציא אותה מהתמונה.‬
‫האם יש שם משולש אהבה?‬
‫ואם זה המצב, איך ההורים הפכו לקורבנות?‬
‫ההורים שלך גילו שאת יוצאת עם דניאל?‬ ‫-בסופו של דבר.‬
‫ואיך הם קיבלו את זה?‬
‫לא טוב.‬
‫תסבירי לי מה זה "לא טוב".‬
‫כאילו, מי התנגד לכך שיהיה לך חבר?‬
‫אבא שלי.‬
‫אבא שלך?‬
‫בסדר. ספרי לי על זה.‬
‫טוב, הוא הציב לי אולטימטום.‬
‫שאבחר בדניאל או בהם,‬
‫ובחרתי להישאר בבית עם המשפחה שלי.‬
‫אבל... למרות שהוא המשיך הלאה...‬
‫עדיין רצינו להישאר חברים.‬
‫בסדר. ומה קרה אז?‬
‫בהתחלה המשכתי להיות עם דניאל בקשר טלפוני,‬
‫אבל נתפסתי.‬
‫ו...‬
‫אז הם לקחו לי את הטלפון.‬
‫והם אמרו שהם יסיעו אותי למקומות.‬
‫אז הייתי מתעוררת, מתאמנת על הפסנתר,‬
‫לפעמים הולכת למורה שלי לשיעורים,‬
‫אבל זהו בערך.‬
‫ג'ניפר הגיעה אליי הביתה‬ ‫לשיעורים אחת לשבוע,‬
‫ואבא שלה היה מסיע אותה עד לפתח הבית.‬
‫- פרננדו בלדסיני‬ ‫מורה לפסנתר -‬
‫כפסנתרנית צעירה, היא הייתה יוצאת דופן.‬
‫היא ניצחה בכל התחרויות, שנה אחרי שנה.‬
‫היא הייתה הטובה מכולן.‬
‫המסירות שקיבלה מההורים שלה‬
‫ואלפי הדולרים‬ ‫שהוציאו כל שנה על התחרויות שלה,‬
‫זה היה פשוט מדהים.‬
‫ואז יום אחד, באחד השיעורים,‬
‫היא פשוט התחילה להתייפח.‬
‫היא התחילה להישבר.‬
‫ומעולם לא ראיתי אותה ככה.‬
‫והיא אמרה:‬ ‫"פרננדו, ההורים שלי לא סומכים עליי.‬
‫"הם עוקבים אחרי לכל מקום.‬
‫"הם לא רוצים שאצא עם החבר שלי.‬
‫"אבא שלי לא מוכן לקבל אותו.‬
‫"הוא לא מרשה לי לבזבז זמן‬
‫"על יציאה עם טבח.‬
‫"הם פשוט מוציאים אותי מדעתי."‬
‫איזו ביקורת אבא שלך מתח עליו?‬
‫הוא אמר שהוא לא מתאים לי.‬
‫הוא לא מתקדם לשום מקום בחיים, ו...‬
‫הוא לא יהיה מסוגל לתמוך במשפחה.‬
‫טוב, ספרי לי עוד עליו.‬ ‫ספרי לי מה את מרגישה כרגע.‬
‫הוא עזר לי בתקופה קשה בתיכון,‬ ‫כשהייתי צעירה יותר.‬
‫יש לי אסתמה,‬
‫וכשנסענו לאירופה היה לי התקף,‬
‫והוא טיפל בי שם.‬
‫עדיין יש לך רגשות כלפי דניאל, נכון?‬
‫כן.‬
‫- 11:27 בבוקר -‬
‫אז איך היו החיים שלך בבית?‬
‫מה עשית אחרי שסיימת את התיכון?‬
‫הייתי...‬
‫רציתי ללמוד... קינזיולוגיה, ‬
‫אבל אבא שלי התעקש מאוד‬ ‫שאלמד משהו בתחום הרפואי‬
‫שהוא קצת יותר מצליח.‬
‫אני מניחה שאפשר לומר‬
‫שהוא ידע שאני רגישה מדי בשביל להיות רופאה,‬
‫אז הוא רצה שאהיה רוקחת.‬
‫ביק הא אמרה שבתם למדה רוקחות,‬
‫אבל אחרי סיום הלימודים,‬ ‫היא עדיין לא מצאה עבודה.‬
‫אז היא דאגה ודיברה על זה הרבה.‬
‫היא רק רצתה שהיא תצליח.‬
‫ושהחברה לא תתייחס אליה בזלזול.‬
‫במבט לאחור על התיכון,‬
‫ציפו מכולם להיות רופאים,‬ ‫רופאי שיניים, עורכי דין או מהנדסים.‬
‫אין עוד אפשרויות. אולי ראיית חשבון.‬
‫כלומר, היו לנו הרבה משפחות של מהגרים,‬
‫אנשים מהונג קונג,‬ ‫טייוואן, וייטנאם, מכל מקום.‬
‫ועל כולנו היה לחץ דומה מצד ההורים.‬
‫זה גם ככה קשה, אבל אצל ג'ניפר...‬
‫היא לא הייתה קרובה בכלל להצטיינות.‬
‫אפילו לא קרובה.‬
‫וזה היה בית ספר‬ ‫שבו הסטנדרט הוא לקבל רק מאיות.‬
‫אז הלכת ללמוד רוקחות?‬ ‫למדת רוקחות באוניברסיטה?‬
‫לא?‬ ‫-לא.‬
‫ואיך אבא שלך קיבל את זה? איך הוא...‬
‫הוא לא ידע. שיקרתי לו.‬
‫מה סיפרת לו?‬ ‫-שאני לומדת.‬
‫לומדת מה?‬
‫טרום רפו... לא טרום-רפואה. מדעים. סליחה.‬
‫מדעים.‬ ‫-תואר ראשון במדעים.‬
‫ו... אימא שלך ידעה שאת לא הולכת לאוניברסיטה?‬
‫לא.‬
‫אז שני ההורים חשבו שאת לומדת באוניברסיטה.‬ ‫-כן.‬
‫את צוחקת עליי.‬
‫איפה הם חשבו שאת לומדת?‬ ‫-בריירסון.‬
‫בסדר.‬
‫הם היו מסיעים אותי לטורונטו,‬ ‫וחשבו שאני הולכת ללימודים.‬
‫כן.‬
‫אבל לא הלכתי.‬
‫זה מטורף.‬
‫זה ברמה של סוכן חשאי שמשתמש בסיפור כיסוי.‬
‫ואיך הרגשת בקשר לזה?‬
‫איך הרגשת‬ ‫בקשר לזה שאת צריכה לשקר להורים שלך?‬
‫הרגשתי אשמה,‬ ‫אבל בכל פעם שניסיתי להעלות את הנושא...‬
‫פשוט היו כל כך הרבה...‬
‫כל כך הרבה ציפיות.‬
‫ציפיות הן לא ספציפיות לתרבות הווייטנאמית,‬
‫אבל בהחלט יש סגנון הורות נוקשה,‬
‫וזה ללא ספק יכול לגרום‬ ‫להצלחה או לקריסה של הילד.‬
‫אם הסביבה שלך מצפה ממך‬ ‫להיות הכי טוב כל פעם מחדש,‬
‫ואתה נכשל לעמוד בציפיות האלה,‬
‫אני חושב שהתוצאות עלולות להיות הרסניות.‬
‫גילינו שג'ניפר לא רק שיקרה‬ ‫להורים שלה על הלימודים באוניברסיטה,‬
‫היא גם המשיכה בחיים האלה יותר מארבע שנים.‬
‫היא גם זייפה תעודה מאוניברסיטת טורונטו.‬
‫זה מזעזע.‬
‫והם מעולם לא פקפקו בזה?‬ ‫-לא.‬
‫אם ג'ניפר מספיק כנה כדי לומר:‬ ‫"תשמע, שיקרתי במשך ארבע שנים",‬
‫זה מהווה בסיס לשאר הסיפור.‬
‫כלומר, על אילו שקרים אחרים‬ ‫היא עדיין לא סיפרה לנו?‬
‫בואי נדבר על השיחה למוקד החירום.‬
‫בסדר.‬ ‫-בסדר?‬
‫מוקד חירום. אתם צריכים...‬ ‫-עזרו לי, בבקשה. אני צריכה עזרה!‬
‫גברתי, תירגעי. מה קורה שם?‬
‫פרצו לנו לבית, ושמעתי יריות. כאילו, בומים.‬
‫אני לא יודעת מה קורה. אני קשורה...‬
‫שמענו את השיחה למוקד החירום כמה פעמים.‬
‫אני קשורה למעלה!‬
‫עברנו עליה בחלקים,‬
‫האזנו, הרצנו אחורה, וניתחנו את מה שקרה.‬
‫את יכולה לנעול את הדלתות?‬ ‫-לא. אני קשורה. ‬
‫הידיים שלי קשורות מאחורי הגב.‬ ‫הטלפון היה לי בכיס!‬
‫כל הזמן מה שהפריע לי הוא:‬
‫איך היא הצליחה להתקשר‬
‫כזמן שהידיים שלה קשורות למעקה מאחורי גבה?‬
‫אז איך הגעת למצב שהידיים מאחורי הגב?‬
‫הוא אמר לי לעמוד‬ ‫כדי שהוא יוכל לקשור לי את הידיים.‬
‫וניסיתי... לרופף את הקשרים כדי שאוכל...‬
‫כדי שאוכל לעשות משהו,‬ ‫אבל הוא קשר אותן ממש חזק.‬
‫והוא וידא שצווחתי לפני ש...‬
‫לפני שהוא הרפה.‬
‫אז הן היו קשורות חזק מאחורי הגב שלך.‬
‫ואז הוא תפס אותי והוביל אותי למטה במדרגות.‬
‫הוא נגע בך או חיפש עלייך או משהו כזה?‬
‫תודה לאל, לא. כי אם הוא היה‬ ‫מחפש עליי, הוא היה מוצא את הטלפון.‬
‫עכשיו את קשורה ל...‬ ‫-למעקה.‬
‫תוכלי להראות לי?‬ ‫את יכולה לעמוד, להסתובב ולומר לי...‬
‫פשוט תראי למצלמה איך הידיים שלך קשורות.‬
‫אפשר פשוט לומר לך?‬
‫אל תחשבי על זה‬ ‫כעל אירוע טראומטי, שזה מה שזה,‬
‫ותציבי את עצמך בעמדה מדעית יותר.‬
‫כי אני רוצה לראות‬ ‫איך יכולת להוציא את הטלפון מהמכנסיים.‬
‫פשוט תעמדי ותתמקדי באיך שעשית את זה.‬
‫אני רוצה שתשימי את זה במכנסיים כדוגמה.‬
‫טוב? אז תורידי את הסוודר ותתקשרי.‬
‫יכולתי לראות שזה קשה לה.‬
‫היא לא רוצה‬ ‫לחוות שוב את החלק הזה ולשחזר אותו.‬
‫אבל בו זמנית, אנחנו צריכים לדעת‬ ‫איך היא הצליחה לעשות את זה.‬
‫קומי ותסתובבי.‬
‫שימי את זה בצד שבו הטלפון היה.‬
‫יופי. תסתובבי, כדי ש...‬ ‫-את עם הגב אליי.‬
‫את מסתכלת בדיוק...‬
‫עכשיו, כאן נמצא המעקה.‬ ‫שימי את הידיים מאחורי הגב.‬
‫בסדר.‬
‫עכשיו... את מנועה מלזוז?‬
‫כמה את יכולה להזיז את הידיים מהמעקה?‬
‫הם קשרו את הזרוע העליונה.‬ ‫-כן?‬
‫סביב המעקה.‬ ‫-כן.‬
‫אבל הידיים היו קשורות יחד.‬ ‫-קשורות יחד.‬
‫זו הזרוע שקשורה סביב המעקה?‬
‫כן.‬ ‫-טוב.‬
‫אז עכשיו, איך הצלחת להוציא את הטלפון?‬
‫ואיך ביצעת את השיחה?‬
‫911.‬ ‫-כן.‬
‫ודיברת למטה ככה?‬
‫כן, צעקתי על הטלפון עם זה.‬
‫ואיך הצלחת לשמוע?‬
‫הגברתי את הווליום עד הסוף.‬
‫כן?‬
‫אז בדיוק ככה דיברת איתה ליד המעקה.‬
‫כן.‬ ‫-בסדר. יופי. שבי.‬
‫תלבשי את הסוודר בחזרה.‬
‫כן. את יכולה ללבוש את הסוודר. כן.‬
‫העובדה שהוא הצליחה להוציא את הטלפון‬
‫ולבצע את השיחה,‬
‫מעניינת אותנו מאוד.‬
‫אבל לא מספיק כדי שהיא תסיח אותנו‬ ‫מהתאוריה השנייה שאנחנו בוחנים.‬
‫אז למה שהם ישאירו אותך לבד?‬
‫הפיל בחדר הוא, למה להשאיר עדה?‬
‫זה לא... זה לא הגיוני. אם אתם מתכוונים‬ ‫לירות בשני אנשים, תירו גם בשלישי.‬
‫למה שלא יעשו לך את אותו הדבר?‬
‫הדבר היחיד שאני יכולה לומר‬ ‫הוא ששיתפתי פעולה.‬
‫עכשיו, השאלה המתבקשת, ג'ניפר...‬ ‫ברור ששיקרת.‬
‫שיקרת להורים שלך בנוגע ללימודים.‬
‫אני שואל אותך עכשיו,‬
‫האם שיקרת לי‬ ‫במקומות נוספים בהצהרה שלך היום?‬
‫על הקשר עם דניאל?‬
‫על ה"אני לא מעורבת בסמים,‬
‫"אין לי שום קשר אליהם",‬ ‫ו"אין לנו סכומים גדולים של כסף בבית"?‬
‫מה בנוגע לביטוח חיים?‬
‫להורים שלך יש ביטוח חיים?‬
‫אני חושבת .אני לא יודעת.‬
‫את לא יודעת...‬ ‫-אני יודעת שהיה להם...‬
‫לי יש ביטוח חיים.‬ ‫-כן.‬
‫ואימא שלי...‬
‫הם עשו לי ביטוח כשהייתי קטנה.‬
‫טוב.‬ ‫-אבל חצי מזה הלך ללימודים.‬
‫חצי הלך לביטוח חיים, כשהם גילו ש...‬
‫שלא הלכתי לאוניברסיטה, הם...‬
‫הם ביקשו שאחזיר להם את הכסף.‬ ‫-רגע.‬
‫אמרת לי שהם לא ידעו שלא למדת באוניברסיטה.‬
‫מתי הם גילו שלא הלכת לאוניברסיטה?‬
‫אמרתי להם שסיימתי את הלימודים‬ ‫אבל שלא הלכתי לאוניברסיטה.‬
‫שלמדתי שנתיים, אבל לא סיימתי את הלימודים.‬
‫אוקיי.‬
‫והם רצו את הכסף בחזרה כתוצאה מכך?‬
‫כן.‬
‫אז... אני חוזר לעוד שאלה קשה מאוד.‬
‫הטינה שאולי הייתה לך כלפי ההורים‬
‫על כך שהם התערבו בקשר שלך ובחייך‬
‫ובעיקרון נעלו אותך בבית.‬
‫בסופו של דבר,‬ ‫אני אוהבת את ההורים שלי ובחרתי להיות איתם.‬
‫ואם הייתי רוצה הייתי יכולה לעזוב,‬ ‫אבל לא עשיתי את זה.‬
‫רציתי להישאר איתם ולטפל בהם.‬
‫אז אין קשר, אין אמונה.‬ ‫לא היה לך קשר למה שקרה?‬
‫לא.‬
‫את לא מעורבת בפעילות לא חוקית כלשהי?‬ ‫-לא.‬
‫בסדר. שמעתי דפיקה בדלת. רק רגע.‬
‫זו רק אני.‬
‫את בסדר עדיין?‬
‫הכול הולך... בסדר.‬
‫את צריכה הפסקה לשירותים?‬
‫כן, בבקשה.‬ ‫-בסדר.‬
‫מצטערת. אני קצת נסערת.‬
‫בסדר. כן. את מתקדמת יפה.‬
‫אני פשוט עושה כמיטב יכולתי.‬ ‫הבחירות שעשיתי לא היו הכי מוצלחות.‬
‫כן.‬
‫אבל אל תתני לזה להדאיג אותך.‬
‫כלומר, אנחנו לומדים,‬ ‫ועשית מה שהיית צריכה לעשות, נכון?‬
‫וזה היה משהו שהרגשת שאת צריכה לעשות.‬
‫פשוט יש פיסות פה ופיסות שם, ו...‬
‫אני לא רוצה להגיד... משהו לא נכון.‬
‫כן, אבל את יודעת, כל הפיסות בסוף יתחברו,‬
‫והכול יסתדר.‬
‫בגלל שאת אומרת את האמת, נכון?‬
‫די ברור שהיא לא מספרת לנו הכול.‬
‫המשחק בשיער.‬
‫העצבנות.‬
‫הנגיעות בבטן.‬
‫אני בטוח שהיא יודעת משהו.‬
‫אבל יש רק עד ראייה אחד נוסף,‬ ‫וזה אבא שלה, האן פן.‬
‫כמובן שאנחנו לא יכולים‬ ‫לראיין אותו כרגע מפני שהוא מורדם.‬
‫אז בינתיים,‬
‫כל האפשרויות עדיין מונחות על השולחן.‬
‫אפנה את המסדרון‬ ‫ואז אלווה אותך החוצה. בסדר?‬
‫ג'ניפר הייתה שקטה מאוד במהלך הנסיעה הביתה.‬
‫היא שיקרה. היא לא למדה באוניברסיטה.‬
‫הכול היה רשת של שקרים‬ ‫שהיא טוותה בארבע השנים האחרונות.‬
‫אבל אני יכולה להתחבר לדרישה ולצורך להצליח.‬
‫ההורים שלי היגרו למדינה הזו מהקריביים,‬
‫ויש ציפייה‬
‫להיות תמיד יותר טוב מכל השאר.‬
‫אז מבחינתי, זה לא רק שחור ולבן.‬
‫הדבר הראשון שעולה לי לראש‬ ‫הוא כמה הייתי כועס במקום ההורים שלה.‬
‫כלומר, זה די מזעזע שמישהו חי ככה.‬
‫ומה היא עשתה בארבע השנים האלה?‬
‫זה מה שצריך לברר.‬
‫- יום 05 -‬
‫משטרת יורק הציבה עמדת משמר בשכונה‬
‫כדי לפוגג את חששות הדיירים ולקבל רמזים.‬
‫ג'ק הית' הוא סגן ראש העיר של מרקהם.‬
‫חשוב לדעת שזה היה אקראי,‬
‫ושדברים כאלה לא קורים לעתים קרובות.‬
‫ומרקהם היא קהילה בטוחה.‬
‫יש לנו מחלקת משטרה יוצאת מן הכלל,‬
‫והיא עושה את עבודתה.‬
‫במקרי רצח, יש זרם אדרנלין בהתחלה.‬
‫ואז הוא דועך כשאנשים מתעייפים.‬
‫אבל חשוב לשמור על האנרגיה הזו,‬ ‫לא רק בשבילי...‬
‫אלא גם בשביל הצוות שלי.‬
‫אז בדקנו בבית החולים,‬
‫וגילינו שהאן פן התעורר מההרדמה.‬
‫זה הרגע בחקירה שבו הכול משתנה.‬
‫זו ההזדמנות להבין באמת מה קרה בבית.‬
‫וזה יגיע מאדם‬
‫שהסתכל למוות בעיניים ושרד.‬
‫אפשר לשמוע רק את זמזום המכונות של מר פן.‬
‫אחד מהדברים הראשונים שהבחנתי בהם‬ ‫הוא שהעין הימנית שלו חבולה‬
‫ויש נקודה קטנה מאוד‬
‫ממש ליד האף שלו.‬
‫ושם הוא נורה.‬
‫מר פן סיפר מה קרה באותו לילה.‬
‫הוא הלך לישון מוקדם.‬
‫אשתו יצאה לריקודי שורות,‬
‫וג'ניפר הייתה בבית.‬
‫גבר עם אקדח העיר את מר פן,‬
‫ואמר לו לקום ולרדת למטה.‬
‫הוא ראה את אשתו בסלון.‬
‫היא הייתה היסטרית.‬
‫היא כל הזמן אמרה שוב ושוב: "אין לנו כסף."‬
‫"אין לנו כסף. תשחררו אותנו."‬
‫אחד הגברים בבית אמר לה לשתוק.‬
‫הבלש מקדונלד התקשר ואמר לי: "אתה יושב?"‬
‫מר פן סיפר לי‬ ‫שהוא ישב על הספה והכו אותו עם האקדח.‬
‫גב' פן ישבה על ספה נפרדת,‬
‫והתחננה על חייה.‬
‫ובזמן שזה קרה,‬
‫ג'ניפר ירדה במדרגות, בחברת אחד החשודים.‬
‫הידיים שלה לא היו קשורות,‬
‫והיה נראה שהיא מנהלת שיחה ידידותית.‬
‫עזרו לי, בבקשה. אני צריכה עזרה!‬ ‫-גברתי, תירגעי. מה קורה שם?‬
‫פרצו אלינו הביתה ושמעתי יריות. בומים.‬
‫אני לא יודעת מה קורה. אני קשורה למעלה.‬
‫אתם צוחקים עליי.‬
‫הוא אמר לי לעמוד,‬ ‫כדי שהוא יוכל לקשור לי את הידיים.‬
‫ואז הוא תפס אותי והתחיל להוביל אותי למטה.‬
‫ואז שמעתי שתי יריות.‬
‫אימא שלי צרחה.‬
‫שקר, שקר, שקר.‬
‫לאט לאט.‬
‫קחי את הזמן.‬
‫באותה נקודה, הייתי משוכנע לחלוטין‬
‫שהיא מעורבת ברצח של אימא שלה‬ ‫ובניסיון לרצח של אבא שלה.‬
‫אז מייד הצבתי‬ ‫שוטרים בלבוש אזרחי בבית החולים.‬
‫אסור בשום אופן‬ ‫שג'ניפר תישאר לבד בחדר עם אבא שלה.‬
‫- יום 09 -‬
‫חזרתי לדבר עם מר פן שוב,‬
‫רק כדי לבדוק‬ ‫אם יש מידע נוסף שהוא רוצה לספר לנו.‬
‫הפעם, הוא רוכן אליי, ואומר:‬
‫"תשתמש בטקטיקות המשטרתיות שלך."‬
‫"תשתמש בטקטיקות המשטרתיות שלך‬ ‫כדי לגלות מה עשתה ג'ניפר."‬
‫- יום 14‬ ‫ריאיון שלישי -‬
‫טוב. תיכנסי.‬
‫- 14:40 -‬
‫שבי שם.‬
‫כן.‬
‫שבי כאן, אם לא אכפת לך. כן.‬
‫בסדר.‬
‫הריאיון השלישי עם ג'ניפר הוא קריטי לחקירה.‬
‫אז אני רוצה להגיד לך כבר עכשיו...‬
‫כלומר, אנחנו כבר לא צופים בו על המסך.‬
‫...מוקלט בווידאו ובהקלטה קולית. בסדר?‬
‫זה כדי להגן עלייך ועליי.‬ ‫אם מישהו יבקש פעם...‬
‫אנחנו נמצאים עכשיו בחדר הבקרה,‬ ‫דבוקים לחלון‬
‫ומחכים לראות איך יתפתח הריאיון.‬
‫כמובן שאת לא צריכה לתת עדות אם את לא רוצה.‬
‫את מבינה את זה?‬
‫אני רוצה.‬
‫בסדר. חכי רק רגע.‬
‫ראינו את ג'ניפר מציגה‬
‫יכולת מתוחכמת לשקר כדי לכסות את עקבותיה,‬
‫כדי לשקר למשפחה שלה ולחברים במשך שנים.‬
‫טוב, יש לנו פה בעיות טכניות.‬
‫אנחנו פשוט נעביר את הציוד לחדר אחר.‬
‫בסדר? ואז נעבור לשם. לחדר הסמוך. בסדר?‬
‫אבל עכשיו היא מתמודדת מול ביל גץ,‬
‫בלש שמיומן בזיהוי ואיתור שקרים.‬
‫הוא היריב הראוי לג'ניפר.‬
‫טוב. עכשיו, בואי נעבור לשם, בסדר?‬
‫אז ספרי לי על הפסנתר.‬ ‫מתי התחלת ללמוד נגינה?‬
‫בגיל ארבע.‬
‫ואו.‬
‫כן, גם אני למדתי נגינה בחטיבה.‬ ‫אני עדיין זוכר את "ברבורים באגם".‬
‫זה מה שידעתי לנגן. וזהו בערך.‬
‫עכשיו, ההורים שלך.‬
‫הרגשת פעם שדי קשה לעמוד בציפיות שלהם?‬
‫כן.‬ ‫-אני מבין את ההרגשה הזו.‬
‫שאולי את לא חכמה כמו שהם חשבו שאת.‬
‫כן.‬
‫מה עוד עשית כדי להעמיד פנים שאת לומדת?‬
‫כשהם ביקשו משהו,‬ ‫הייתי מנסה להכין להם מסמך.‬
‫אוקיי. אז איזה סוג של מסמכים...‬
‫הלוואות לסטודנטים... ותעודות.‬ ‫-בסדר.‬
‫בסדר. ואיך הכנת אותם?‬
‫עם פוטושופ.‬
‫פוטושופ. בסדר. והם פקפקו בזה אי פעם?‬
‫לא ממש, לא.‬ ‫לא?‬
‫בטח היו ימים שבהם ממש תכננת:‬
‫"היום אספר להם",‬ ‫ואז... לא הצלחת להביא את עצמך לכך.‬
‫בסדר.‬
‫עכשיו...‬
‫אם ההורים שלך היו מסכימים,‬ ‫האם את ודניאל עדיין הייתם ביחד?‬
‫אם הם לא היו מתערבים, מה היה קורה?‬
‫אולי עדיין היינו ביחד. אני לא בטוחה.‬
‫אבל הוא כבר המשיך הלאה.‬
‫בסדר.‬
‫ואיך זה גרם לך להרגיש?‬
‫הוא היה האדם ש... מילא עבורי חלל ריק.‬
‫אז הרגשתי שחלק ממני חסר.‬
‫לא הייתי מאושרת עם שום חלק של חיי.‬
‫החברים שלי המשיכו הלאה בחייהם,‬
‫והרגשתי שאני לא הולכת לשום מקום.‬
‫נשארתי מאחור.‬
‫בסדר.‬
‫ומה הייתה נקודת השפל?‬
‫חתכתי את עצמי.‬
‫נצטרך להתמודד עם זה צעד צעד, בסדר?‬
‫- 16:23 -‬
‫עכשיו, הסיבה שאני נמצא כאן היום‬
‫היא שאני מומחה למה שנקרא וידוא אמת.‬
‫בסדר? אני לא בלש רצח.‬
‫מה שג'ניפר לא יודעת הוא שבקנדה,‬
‫לשוטרים מותר לשקר.‬
‫כל עוד אנחנו לא מזלזלים‬ ‫במערכת המשפט, זה מותר.‬
‫אז העבודה שלי, בכל מקרה,‬ ‫היא לעבור על כל הראיות הפורנזיות בתיק.‬
‫בסדר?‬
‫כלומר, הם סורקים את הבית היטב.‬ ‫עכשיו, את יודעת מה לוויינים עושים?‬
‫לא.‬
‫יצא לך לראות‬ ‫תוכניות טלוויזיה בנושאי במלחמה,‬
‫שרואים בהן לוויינים מתמקדים על בניינים?‬
‫ובעיקרון, אם אנשים מסתובבים בבית,‬
‫זה כמו צילום רנטגן, כן?‬
‫האם המיקומים של האנשים‬ ‫תואמים למה שהעדים מספרים לנו?‬
‫או שהם שונים?‬
‫ביל גץ מעלה נושא באמצעות מידע על לוויינים.‬
‫ברור שזה תכסיס,‬
‫שנועד לגרום לג'ניפר לחשוב‬ ‫שמה שהיא אומרת אולי הופרך,‬
‫ושהיא תצטרך לשקר שוב‬ ‫כדי לכסות על השקרים הקודמים.‬
‫את יודעת מי היה בבית באותו לילה?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫את יודעת, ג'ן. אין ספק לגבי זה, בסדר?‬
‫העניין הוא כזה. ואת חייבת להסתכל עליי.‬
‫אבא שלך לא היה אמור להיות עד.‬
‫כאן כל הסיפור השתבש.‬
‫בסדר? אבא שלך לא היה אמור לחיות.‬
‫נתת לנו תיאור של גבר שחור עם רסטות.‬
‫לא היה שם גבר שחור עם רסטות. בסדר?‬
‫הוא נתן לנו תיאור לא רע של מי שהיית איתו,‬
‫והוא בכלל לא שחור.‬
‫אבל...‬ ‫-למה אמרת את זה?‬
‫זה מה שזכור לי.‬ ‫-לא.‬
‫את מעורבת בזה.‬
‫נכון?‬
‫מה קרה?‬
‫ג'ן?‬
‫לא חשבת כל כך רחוק, נכון?‬
‫והגברים האלה לא באו לקחת את הכסף שלכם.‬
‫הם באו לירות בהורים שלך.‬
‫והם לא הגיעו לשם במקרה.‬
‫זה היה מתוכנן.‬
‫אבל ברגע שהם התחילו, ברגע שהם נכנסו‬ ‫כבר לא יכולת לעצור את זה, נכון?‬
‫נכון?‬
‫ג'ן?‬
‫רציתי שזה ייפסק.‬
‫אני יודע.‬
‫למה הם לא עצרו?‬
‫מה?‬
‫אני לא יודעת מי הם היו.‬
‫אבל היה לך חלק בתכנון, נכון?‬
‫נכון?‬
‫ג'ן?‬
‫את מתחרטת, נכון?‬
‫סליחה?‬
‫זה בסדר.‬
‫היא לחשה,‬ ‫אז הייתי צריך לרכון קדימה.‬
‫אני לא שומע אותך.‬
‫הם רק היו אמורים לחסל אותי.‬
‫הם היו אמורים לחסל אותך?‬
‫רציתי שיהרגו אותי.‬
‫בשלב הזה, אני כמעט לא מאמין למה שאני שומע.‬
‫למה?‬
‫לא רציתי לחיות יותר.‬
‫האם היא מספרת לנו את האמת?‬
‫הם היו אמורים לחסל את המשפחה?‬
‫לא, רק אותי.‬
‫מה השתבש?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫בסדר. מה כן ידוע לך?‬
‫למה את היית אמורה להיות הקורבן?‬
‫כי לא רציתי להיות כאן יותר.‬
‫למה לא?‬
‫כי הייתי כזאת אכזבה.‬
‫אז איך התגלגלו העניינים?‬
‫הא?‬
‫זה לא היה אמור לקרות ככה.‬
‫בסדר. אני מעריך את זה. איך זה קרה?‬
‫מה הייתה הבקשה שלך?‬
‫שיכנסו,‬
‫ושיחסלו אותי.‬
‫וכמה הוא עמד לגבות?‬
‫אלפיים.‬
‫בסדר.‬
‫ומה שמו? איך קראו לו?‬
‫הומי. הומבוי.‬
‫בסדר. הוא לא היה מופיע אצלך בבית באקראי.‬ ‫היית צריכה לדעת בדיוק מתי הוא מגיע.‬
‫אז איך זה הלך?‬
‫הוא שלח לי הודעה.‬
‫סליחה?‬ ‫-הוא שלח לי הודעה.‬
‫בסדר. אז מה סיכמתם?‬
‫אמרתי לך, 2,000 דולר,‬ ‫והם היו אמורים להרוג אותי.‬
‫הם התקשרו אליי כדי לוודא שתהיה להם גישה.‬
‫בסדר. אז איך הם עשו את זה?‬
‫מה שאלו אותך בטלפון?‬
‫קיבלת הודעת טקסט או SMS?‬
‫הודעת טקסט. "כניסת VIP".‬
‫מה זה אומר?‬
‫שאוודא שיש להם איך להיכנס.‬
‫אז אחרי שאימא שלך הגיעה הביתה, מה עשית?‬
‫ירדתי למטה, אמרתי שלום.‬
‫העמדתי פנים שאני בודקת את הדלת.‬
‫תצטרכי להזדקף, כי אני לא שומע אותך.‬
‫איך הגעת להומבוי מלכתחילה?‬
‫שאלתי חבר.‬
‫אוקיי. את מי?‬
‫מישהו שאני כבר לא מוצאת.‬
‫מה שמו?‬
‫בנקודה הזו, ברור שאנחנו צריכים צו‬ ‫כדי לפרוץ לטלפון של ג'ניפר.‬
‫כדי לגלות למי היא קשורה,‬
‫ואיך היא סידרה את זה.‬
‫ג'ן?‬
‫מהר מאוד זיהינו את תוכן הודעות הטקסט שלה.‬
‫מייד, ראינו שהיא קיבלה הודעה מהומבוי.‬
‫- אני צריך את זמן הביצוע -‬
‫- תחשבי על זה? -‬
‫- ג'ניפר:‬ ‫היום לא ילך. ארוחת ערב. -‬
‫זה די מסגיר.‬
‫אבל זו רק ההתחלה.‬
‫מה שמעניין במיוחד הוא חילופי ההודעות‬
‫בין דניאל וונג לג'ניפר.‬
‫- ג'ניפר:‬ ‫אתה אוהב אותי ורוצה להיות איתי? -‬
‫- דניאל: אני ממש מבואס כרגע ג'ן -‬
‫- אני מצטער -‬
‫ג'ניפר: "מה זאת אומרת? על מה אתה מצטער?"‬
‫"אתה יכול לענות בבקשה?"‬
‫דניאל ענה: "אני לא יודע איך לומר את זה.‬
‫"אני מרגיש כמוך,‬
‫"אבל כלפיה."‬
‫ג'ניפר: "אז אתה מרגיש כלפי כריסטין‬ ‫כמו שאני מרגישה כלפיך?"‬
‫"אז תבטל עם הומבוי."‬
‫דניאל: "לבטל את הומבוי?‬ ‫אמרת שאת רוצה את זה איתי או בלעדיי."‬
‫"אמרת שאת רוצה לעשות את זה בשביל עצמך."‬
‫ואז דני מתעצבן עליה.‬
‫- דניאל:‬ ‫תמיד הלכתי בין הטיפות איתך -‬
‫- עשיתי הכול וסידרתי לך את זה -‬
‫- תתקשרי להומבוי -‬
‫זה המסמר האחרון בארון של דניאל וונג.‬
‫- מתקשר להומבוי -‬
‫אין ספק שהוא סייע לג'ן‬ ‫ליצור קשר עם הומבוי.‬
‫- הומבוי: שעת השין -‬
‫המידע פה הוא זהב טהור.‬
‫עכשיו תפסנו אחד מקושרי הקשר.‬
‫חייבים לאתר אותו.‬
‫מינינו צוות למעקב אחרי דני וונג‬
‫ובחנו את כל שיחות הטלפון.‬
‫ראינו שיחות חוזרות בכל מקום.‬
‫באופן שיטתי, הצלחנו לאתר את החשודים שלנו.‬
‫הצלחנו לזהות את אריק קארטי כאחד החשודים,‬
‫את דייוויד מילוואגנם כחשוד,‬
‫כמו גם את הומבוי,‬ ‫לנפורד קרופורד, כחשוד שלישי.‬
‫- דניאל: מה את עושה? -‬
‫- ג'ניפר: מחכה לשיחה מהומבוי -‬
‫- דניאל: אוקיי -‬
‫- תשמרי על עצמך -‬
‫לנפורד היה עמית שדני הסתובב איתו מדי פעם,‬
‫ושגם סחר בסמים.‬
‫הם עומדים להיעצר.‬
‫שיט. טוב. אתה מכיר את הילד, נכון?‬
‫כן.‬
‫הגיעו אליו היום לעבודה מהמשטרה.‬ ‫-ולקחו אותו?‬
‫כן.‬
‫מאשימים אותו בקשירת קשר.‬
‫ואו. אתה צוחק עליי.‬
‫פאק. אני לא יודע מה קורה, אחי.‬
‫מטורף.‬
‫הכול יצא החוצה, בסדר?‬
‫ואנחנו צריכים להגיע להחלטה פה,‬ ‫כי זה לא היה בשבילך.‬
‫אוקיי? הבקשה הייתה‬ ‫עבור ההורים שלך, ורק עבורם. בסדר?‬
‫זה מה שאתה רוצה שאומר?‬
‫אבל זה לא מה שקרה.‬ ‫-ספרי לי מה קרה.‬
‫אני רוצה שתספרי לי ‬ ‫שתכננת את זה להורים שלך.‬
‫אבל זה...‬
‫אנחנו נגלה את שאר הסיפור ממילא.‬
‫בסדר? אנחנו כבר...‬
‫הריאיון נמשך יותר משלוש שעות.‬
‫ג'ניפר תיארה‬ ‫שזו התאבדות על ידי רוצח שכיר שהשתבשה.‬
‫כן, פושעים הם לא תמיד חכמים במיוחד,‬
‫אבל לא נראה לי שהם היו מתבלבלים‬ ‫והורגים את האנשים הלא נכונים.‬
‫זה בולשיט. היא תכננה הכול.‬
‫זו לא תחושה טובה לחיות עם סודות, נכון?‬
‫ועכשיו מגדל הקלפים יתמוטט.‬
‫ג'ן?‬
‫תני לי רגע.‬
‫זה הרגע שבו, בהתבסס על הראיות שהוצגו...‬
‫אנחנו יכולים להבין‬ ‫בדיוק מה התרחש באותו לילה.‬
‫ג'ניפר קיבלה הודעת טקסט מהומבוי,‬ ‫ובה נכתב "שעת השין".‬
‫ואז היא המתינה‬ ‫שאימא שלה תחזור מריקודי השורות...‬
‫וירדה למטה כדי להגיד לאימא לילה טוב.‬
‫ואז היא הלכה לדלת‬
‫והשאירה אותה לא נעולה.‬
‫ובכך השאירה את הוריה כטרף.‬
‫ואז היא חזרה למעלה,‬
‫שם היא המשיכה להתכתב עם החשודים.‬
‫אנחנו מאמינים שהיא כיבתה והדליקה את האורות‬
‫כדי לסמן להם להיכנס לבית,‬
‫ואז חזרה לחדר שלה, כדי לחכות למה שיתרחש.‬
‫דמיינו לעצמכם את האימה וההלם שביק והאן חוו‬
‫כשהזרים האלה נכנסו לביתם.‬
‫אבא?‬
‫אני רק מתקשרת לשירותי חירום!‬ ‫-גברתי.‬
‫הלו?‬
‫אני בסדר! אני בסדר!‬
‫זה מרושע.‬
‫זה הכי מרושע שיש.‬
‫- 18:59 -‬
‫טוב.‬
‫אני צריך שתקשיבי לי טוב. בסדר, ג'ן?‬
‫בשלב הזה של החקירה,‬
‫אני אעצור אותך באשמת רצח.‬
‫כמו כן, ניסיון לרצח, וקשירת קשר לרצח.‬
‫את מבינה את זה?‬
‫תגידי לי אם את מבינה את ההאשמות האלה.‬
‫כן או לא.‬ ‫-כן.‬
‫כן. בסדר.‬
‫מחובתי ליידע אותך שזכותך לשמור...‬
‫המשטרה ביצעה מעצר‬ ‫בפרשת הפלישה הקטלנית לבית במרקהם,‬
‫והערב, בטוויסט מזעזע,‬ ‫בתה של הקורבן מואשמת‬
‫בתזמור הפשע שגרם למוות של אימה.‬
‫מהמשטרה נמסר כי בתה של הקורבן,‬ ‫ג'ניפר פן, היא שעומדת מאחורי התכנון‬
‫לרצוח את אימה, ביק הא פן,‬
‫ומאחורי הירי באביה, הואיי האן פן.‬
‫- החיים הכפולים של ג'ניפר פן -‬
‫אשתי ואני הסתכלנו זה על זה.‬ ‫לא יכולנו להאמין.‬
‫פספסתי משהו? יש משהו שלא ראיתי?‬
‫אנשים נחרדים ומבולבלים מהרעיון שמישהו‬
‫יהרוג את האנשים שהביאו אותו אל העולם.‬
‫מייד היה לי פלאשבק לרגע‬ ‫שבו חיבקתי את ג'ניפר בלוויה של אימא שלה.‬
‫הרגשתי כל כך אותנטי וכל כך נסער,‬
‫שהרגשתי שכל המילים שאמרתי חלולות,‬
‫ופשוט הרגשתי נבגד איכשהו.‬
‫- מקורבן למואשמת -‬
‫אז חזרתי למחרת בבוקר, והייתי בהלם.‬
‫מתי זה... איך זה קרה?‬ ‫מתי? מה? מה קורה?‬
‫באמת הייתי אמפתית אליה.‬
‫את בסדר.‬
‫איך היא הייתה יכולה לעשות כזה דבר?‬
‫אחרי המעצר, מצאנו את היומן שלה.‬
‫שהוביל להצצה מעניינת בחשיבה שלה.‬
‫הוא הראה שג'ניפר התלוננה‬ ‫שההורים שלה מגבילים אותה,‬
‫אבל רק מפני שהם לא רצו‬ ‫שהיא תצא עם סוחר סמים.‬
‫במילותיה של ג'ניפר,‬ ‫הם פחדו שהוא יהרוס לה את החיים.‬
‫כל השאר עוסק בדניאל ובקשר איתו.‬
‫היא ציירה פרפרים וכלבלבים.‬
‫היא רצתה אהבה מהאגדות עם דני וונג.‬ ‫זו הייתה המטרה הסופית שלה.‬
‫והיא ניסתה בכל כוחה לגרום לזה לקרות.‬
‫כעת אנחנו מאמינים שכל מאות הודעות הטקסט,‬
‫מאות האיומים שנשלחו לדניאל וונג...‬
‫הגיעו מג'ניפר.‬
‫זו הייתה ג'ניפר שיצרה איתו קשר בלי סוף,‬
‫ניסתה לחזור לחייו, ולסלק את כריסטינה.‬
‫זו התנהגות מופרזת.‬
‫התנהגות מוגזמת, שהיא רק רצתה להיות איתו.‬
‫מבחינתי, ג'ניפר רק חיפשה אהבה ואישור.‬
‫היא כנראה חשבה‬ ‫שדניאל הוא היחיד שמבין מי היא באמת.‬
‫אז אם היא תאבד אותו, מה יישאר לה?‬
‫אתם מבינים?‬
‫אבל למה שדניאל ירצה להיות מעורב?‬
‫הוא כבר בקשר עם בחורה אחרת,‬
‫וסוג של ניתק את הקשר עם ג'ניפר.‬
‫יש את הרווח הכלכלי.‬
‫ביטוח החיים, הבית, חלק מזה היה עובר אליה.‬
‫ג'ניפר עמדה להשיג כחצי מיליון דולר.‬
‫תחתום כאן.‬
‫ודניאל כנראה חשב שהוא יכול‬ ‫להשפיע על ג'ניפר ולקבל גישה לכסף.‬
‫טוב. יופי.‬
‫אני מאמין שכדי להרחיב את הסחר בסמים.‬
‫כשהאן פן גיל - האולטימטום.‬
‫"אמרתי לג'ניפר‬ ‫שהיא צריכה לסיים את הקשר עם דני וונג.‬
‫"אם לא, תצטרכי לחכות עד אחרי שאמות."‬
‫להפתעתנו הרבה, גילינו‬ ‫שזה לא ניסיון הרצח הראשון שלה.‬
‫ושהיא יצרה קשר עם ידיד שלה‬ ‫כעשרה חודשים קודם לכן,‬
‫וביקשה ממנו להרוג את אבא שלה.‬
‫היא אפילו שילמה לאדם הזה.‬
‫התוכנית הזו לא התממשה, כמובן.‬
‫אבל זה רק מראה לכם את הכוונה שהייתה לה.‬
‫את התוכנית הקרה והמחושבת שהיא עשתה.‬
‫לא פעם אחת, אלא פעמיים.‬
‫זה קרה?‬
‫אני לא חושבת.‬
‫אז היא תכננה את זה בעבר?‬
‫היא צריכה לשלם את המחיר.‬
‫החלק הכי שובר לב בסיפור‬ ‫הוא שבלילה של הרצח,‬
‫אחד מהחמושים איים על ביק באקדח.‬
‫אילצו את ביק לרדת על ברכיה,‬
‫והמילים האחרונות שלה היו:‬ ‫"אל תפגעו בבת שלי."‬
‫חבר מושבעים בטורונטו הרשיעה אישה‬ ‫במזימה לשכור רוצח שיפגע בהוריה.‬
‫ג'ניפר פן הורשעה‬ ‫ברצח ממדרגה ראשונה של אימה‬
‫ובניסיון לרצח של אביה.‬
‫בתחילה היא לא הגיבה לגזר הדין,‬ ‫אך כשהחדשות החלו לשקוע,‬
‫היא נשברה והחלה להתייפח.‬
‫בסופו של דבר, היא בחרה בדניאל,‬
‫והייתה נחושה להיות עם דניאל.‬
‫בכל מחיר.‬
‫מבחינתה, זה היה סיפור אהבה שהשתבש.‬
‫זה היה חשוב.‬
‫מה שאנחנו עושים הוא חשוב.‬
‫ו...‬
‫היה צריך לצאת מזה משהו טוב.‬
‫וזה...‬
‫זה לא יעזור להחזיר אף אחד, אבל...‬
‫אני חושב שעשינו חסד עם גב' פן ומר פן.‬
‫- ג'ניפר פן, דניאל וונג ויתר הנאשמים‬ ‫נידונו למאסר עולם -‬
‫- ללא אפשרות חנינה במשך 25 שנים. -‬
‫- האן פן קיבל‬ ‫צו איסור קיום קשר לכל החיים נגד בתו. -‬
‫- לאחר ערעור מוצלח על הרשעתם‬ ‫ברצח ממדרגה ראשונה של ביק הא פן, -‬
‫- כל הנאשמים קיבלו משפט חדש. -‬
‫- ג'ניפר ממשיכה לטעון לחפותה. -‬
‫תרגום כתוביות: טל אקשטיין‬