Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
BASADA EN UNA HISTÒRIA REAL I EN EL RELAT DE TESTIMONIS VIVES
"VOLEM QUE S'ADONIN
QUE VOLEM SER I INSISTIM EN SER CONSIDERADES
PART DE LA NOSTRA DEMOCRÀCIA, NO QUELCOM QUE N'ÉS ALIÈ..."
MARY MCLEOD BETHUNE
SAN PIETRO, ITÀLIA, DESEMBRE DE 1943
Molt bé! Endavant!
Som-hi! Endavant!
És mort! Deixa'l! Va! Marxem!
Estimat Billy, estic molt preocupada per tu.
Et trobo molt a faltar. Per què no m'escrius?
No sé si veuràs aquesta carta.
Prego perquè tornis.
Et trobo a faltar. Per què no em contestes?
Estimat William, torna aviat. Va tot bé?
Ja fa més d'un any que soc a la guerra.
Pare, et trobo a faltar.
Estimadíssim Michael, prego perquè tornis.
Penso en tu cada dia.
Et trobo molt a faltar.
Fa molt de temps que...
Estem a prop del riu...
T'he escrit diverses vegades...
Ja fa molt de temps que...
Estic molt preocupada per tu. Com és que no m'escrius?
BLOOMFIELD, PENSILVÀNIA, 1942
Abram David, deixa de fer el ridícul deixant-te veure amb gent com...
Mary Kathryn, ni parlar-ne.
No és correcte, i la veritat...
Deixa-la passar.
No.
D'acord. Molt bé.
Lena, submarí alemany, a les dotze, rumb sis, nou, nou, oest.
Mare meva.
Vinga!
Vigila!
No s'hi amoïni, senyoreta Derriecott, al meu avió no li passarà res.
La palanca! Avió alemany a les tres!
- Senyoreta. - Gràcies.
Abram David, em causaràs molts problemes.
- És que... - Segur que ma mare ens vigila.
És que teníem una missió.
- Escapar de l'enemic. - La Mary Kathryn no és Hitler.
Segura?
No fa gràcia.
Ja saps què va dir Edward R. Murrow, que Hitler és un monstre.
I per això mateix m'he allistat.
No posis aquesta cara.
És que et trobaré a faltar.
- Encara no m'ho crec. - No t'hi amoïnis.
Has vist com porto aquest Chevrolet? Estic agafant pràctica per a la cabina.
Abram, això no és cap broma.
- Sé que... - ¿Això és que pateixes per mi
o que et sap greu no poder fer que la Mary Kathryn i les seves
es morin d'enveja cada dia?
Això vull dir.
Ja...
Cap a casa, Lena.
Sí, mare.
- Hola, Sra. Derriecott, bon dia tingui. - Igualment.
No s'hi amoïni, senyoreta Lena, li escriuré sempre que pugui.
Ja he vist que aquell noi t'ha tornar a acostar.
Aneu molt junts.
Ens has de dir alguna cosa?
- Tieta, només som amics. - Pobra de tu si no.
Ai, Emma, si tot just en farà divuit i marxarà a la universitat.
Allà hi haurà més nois encara.
No et precipitis com ta mare.
Ves a rentar-te. Aquesta nit ens has d'ajudar.
Sí, mare.
Lena.
Ets un sol.
Ta mare m'ha fet fer plats kosher i vol que els serveixi també.
Però t'alegrarà saber que el senyor David m'ha contractat
per a la festa del teu xicot.
No és el meu xicot.
Llavors per què somrius?
No vull que li inflis el cap amb aquests comentaris.
Aquell noi és jueu. No té cap possibilitat i ho saps.
Emma, només està gaudint la vida una mica.
Doncs l'hauria de gaudir amb un noi negre.
I a banda d'això, li parles de la universitat.
Ja saps que no tenim diners perquè hi vagi.
Doncs aconseguirem tots els diners que calgui perquè hi pugui anar.
Doncs aviam com t'ho fas, Susie.
El rabí Wise ha aconseguit una audiència amb Roosevelt.
Hem d'ajudar amb el rescat.
Hitler ha assassinat dos milions de jueus
i diuen que entre ells hi ha dones i nens.
Hem de fer alguna cosa.
Estem intentant per tots els mitjans que es llenci una operació humanitària.
És més terrible del que ens puguem imaginar.
Abans hi havia camps de concentració i ara hi ha camps d'exterminació.
Que n'és, de valent, el teu Abram.
Dispensin.
No, gràcies, Lena.
Sí que n'és.
Volia formar part dels Ritchie Boys, però no parla alemany.
Per fi. El lloc que et correspon.
No puc trigar gaire. És la teva festa. Hauries de ser-hi.
Quina festa de comiat.
Només parlen de com de greu és la guerra.
Bé... És que ho és.
Prefereixo ser aquí fora amb tu.
Et trobaré a faltar, Lena.
I jo a tu.
Però...
Però me n'he d'anar.
Si ma mare sabés que soc aquí, em mataria.
Així almenys no mataries la Mary Kathryn.
És molt dolenta per tractar-te així pel color de la teva pell.
No és només per això.
Li agrades.
Es pensa que festegem, encara que no sigui veritat, som...
amics.
Bé, si seguim dient això a la resta...
potser ens ho acabem creient nosaltres.
Fes-me un petó.
No et faré cap petó. Què...?
Em vas fer estimar-te.
Jo no volia.
Cantes fatal.
Em vas fer necessitar-te i tu n'eres ben conscient.
Prou.
Para.
Senyor.
Si em fas un petó.
Lena Derriecott.
T'estimo.
I sé que tu a mi també.
Combatré en aquesta guerra i...
vull que portis aquest anell com a promesa que m'esperaràs
perquè puguem començar a admetre el que fa temps que ens neguem.
Ja saps que això no és correcte per a molta gent.
Els únics que importem som nosaltres.
Lena.
No hauries d'estar treballant?
Sí, mare.
La safata.
Sí, mare.
Hola, Sra. Derriecott.
Si vols cortejar la meva filla,
presenta't a casa meva com un home de veritat
i parla amb mi i el seu pare.
T'ha quedat clar?
Sí, senyora.
Quan torni de la guerra,
serà la meva primera missió.
CORREU DELS ESTATS UNITS
- Hi ha res dels meus fills? - Em sap greu, senyora.
- D'on l'has tret, aquest anell? - D'una bossa de patates.
- Filla! - Perdona, mama.
Però si només fa uns mesos que és fora.
El teu marit fa més que no hi és i no en sabem res, d'ell.
Val més que vigilis.
Suposo que no hi ha carta.
I des de quan posen anells a les bosses de patates?
Milers de soldades, instruïdes sota la disciplina militar,
exerceixen el seu deure per tot el país i l'estranger.
Però se'n necessiten milers més. Dones de tota condició.
Dependentes, treballadores industrials, llibreteres, mestresses de casa, artistes...
- Deixa això i atén, Lena. - Sí, senyora.
...per al següent gran pas a les seves vides.
Serviran el seu país
fent les tasques que l'exèrcit consideri que fan millor.
Algunes fan formacions...
Dispensi.
Perdoneu.
Mama.
Ha vingut el Sr. David?
Seu aquí.
El senyor David t'ha dut això.
- Mama. - Ja ho sé, tresor.
Fa setmanes que no diu res.
Ja ho sé, ja.
S'ha tancat.
Pobre noi.
Es coneixien des de petits.
Acabava d'arribar.
Espero que en Lionel torni amb diners perquè vagi a la universitat.
Almenys tindrà això.
- Aquell ha portat diners algun cop? - No comencem.
Creia que dormies.
No pots, oi que no?
Mama, he pres una decisió.
Molt bé.
Quan acabi l'institut...
m'allistaré a l'exèrcit.
Vull combatre Hitler.
Escolta'm, tresor.
Ja sé que estàs molt trista per l'Adam, totes ho estem,
però això no és raó per allistar-se a cap exèrcit.
I pel que diuen,
l'únic que fan les dones negres a l'exèrcit
és cuinar i netejar pels blancs.
I això ho pots fer aquí.
Tu cap a la universitat.
Amb quins diners?
M'allistaré a l'exèrcit.
Quan acabi l'institut.
Això faré.
- No tinc temps, mama. - Tens temps de sobra.
Deixa-la estar. Ets molt pesada.
- Crec que aquest és el meu. - Aquí...?
Té això. I fes el favor de menjar bé, entesos?
Susie, ens ha dit que només pot portar una maleta
i ja l'has omplert de menjar.
La roba li farà olor de porc i mongetes.
"Betty-Ann Morris."
"Susanne Jones."
"Lena Derriecott."
- Sí, senyor! He de marxar. - Al tren!
- Et trobarem a faltar. - I jo a vosaltres.
T'estimem.
- I jo. - T'estimo.
- Escriuré. Us ho prometo. - Sí.
- Adeu. - Adeu.
Espero que estigui bé.
Segur que sí.
Passatgers al tren!
Emma, estàs plorant?
No deixaran que cap dona negra s'acosti a Europa, i a Hitler, menys.
Així que deixa de plorar, va, que se'n va a Georgia i prou.
Ara m'han d'acompanyar.
No, vostès, no.
Vostès sí, som-hi.
Ens acompanya?
Assumeixo que separa les dones blanques.
Jo soc negra.
Devem haver passat la línia Mason-Dixon.
Benvingudes al sud, senyores.
Aquests blanquets porten la segregació a la sang.
No has dit res des que hem pujat al tren.
Com et dius?
Lena Derriecott. Soc de Filadèlfia.
Johnnie Mae Burton. I tu?
Bernice Baker, de Nova York.
I tu, senyoreta mulata?
No és mulata.
La seva mare és mexicana i el seu pare, afroamericà.
Era el meu oncle. Quina mala educació.
No pretenia ofendre.
Doncs a mi m'ha semblat que sí.
Em dic Dolores Washington.
- I ella és ma cosina, l'Elaine White. - Com va?
Bé.
Doncs jo estic una mica cansada.
He hagut de venir al nord i quedar-me amb ma tieta i els seus nou fills
per allistar-me.
Al sud no em volien enlloc.
L'Elaine, altres quatre dones negres i jo vam fer les proves i vam suspendre.
Jo he estudiat tres anys a l'Spelman College i...
I la Dolores és una geni de la història. Així que sabia que no podíem haver suspès.
I sabeu què va fer?
Va escriure una carta a Mary McLeod Bethune.
La Mary McLeod Bethune?
Qui és aquesta?
Senyor meu. D'on ets tu?
Del camp.
Mary McLeod Bethune és la presidenta del Consell Nacional de Dones Negres.
És assessora del president i molt amiga d'Eleanor Roosevelt.
Què havia de saber jo d'una McLoud?
És McLeod.
No us en rigueu més, de mi. Sou pitjor que el meu marit.
Què esperen? Baixin immediatament.
Ara resulta que he marxat de casa per tenir el mateix aquí?
Com vol que baixem?
Som-hi.
Les ajudem.
Ui, crec que això m'agradarà molt.
L'ajudo.
Hola, em dic Hugh Bell.
Lena Derriecott.
Benvinguda.
Si necessita res, jo fa un any que soc aquí.
Ho conec tot i li puc fer de guia.
Només a ella?
Totes necessitem un guia.
Senyora.
Molt bé, som-hi.
Tu ajuda'm sempre que vulguis. Mare meva.
Johnnie Mae! No hauries de dir aquestes coses.
- Que ets pastora? - El meu pare.
Senyor, he sortit d'un infern per clavar-me en un altre
i em faràs anar a un tercer.
- Només... - Que es tapi les orelles.
Assegurin-se de tenir els certificats de naixement.
Vostès, amb mi.
Per allà.
Per aquella porta.
Gràcies.
Un àpat més i es passaria de pes. Apugi's la màniga i vagi a vacunació.
Següent.
Quant de temps pensa punxar-me?
Com volen que ens entri això? No m'hi caben les tetes.
Són pits, Johnnie Mae. Tingues classe.
Això petit que tens tu són pits.
Aquestes són la Martha i la Mary.
Són tetes.
I no entren en aquest uniforme.
Doncs no és cap meravella.
On creies que series? Al Waldorf?
Val més que em deixis estar.
Atenció!
Ho sentiran molt, això.
Quan ho sentin,
formin davant la llitera
i mirin endavant.
Comencin ja! Va!
Atenció!
Soldades,
soc la capitana Charity Adams
i seré la seva cap.
Això vol dir que si jo dic que facin alguna cosa, vostès la fan.
L'exèrcit es guia per unes normes i s'han de complir.
I són estrictes.
Les compliran al peu de la lletra.
Sense excepcions. No se'n toleraran.
Comencem a les 0630. Han de ser aquí a toc de diana.
Si arriben a temps, faran tard, així que arribin aviat.
Cadascuna té un caseller i un bagul.
Tot el que portin ha de cabre en aquests dos espais.
Els maquillatges exagerats no estan permesos.
S'han d'afaitar les cames, usar desodorant i dutxar-se un cop al dia com a mínim.
I si no saben posar-se un tampó, els hi ensenyarem.
Han d'estar sempre ben dretes.
La postura és important.
Marxem amb el cap alt,
l'esquena recta i el cul endins.
Així és com marxem.
L'uniforme ha d'estar impecable. La tinenta Campbell els hi ensenyarà.
És un uniforme dissenyat per al cos recte d'una dona blanca,
no per a les corbes d'una negra.
Però estic segura que més d'una sabem fer servir fil i agulla
i així farem que estigui impecable.
Ha d'estar impecable.
Sense excepcions.
No només estan en l'exèrcit,
sinó que també són dones, i són negres.
I com a dones negres
no tenen el luxe d'haver de ser igual de bones que els soldats blancs,
tenen l'obligació de ser millors.
No representen només els Estats Units,
representen les persones negres dels Estats Units.
Benvingudes al Cos Femení de l'Exèrcit.
- Sra. Roosevelt. - Hola, George.
On és el meu marit?
Al Despatx Oval en una reunió.
Molt bé.
George, qui és la dona de la porta?
No ho sé, senyora. Fa dos dies que és allà.
De debò?
Què vol?
No ho sé. Vol que ho esbrini, senyora?
Sí, George. Gràcies.
Espavilin, senyores!
Aquí sempre hi ha fotògrafs.
Els faran fotos,
les vigilaran i informaran sobre vostès.
Molta gent vol que fracassem.
Molta gent no ens vol aquí.
Soldada, abaixi's la gorra!
A diferència d'altres aquí,
som qui més hem de demostrar la nostra vàlua.
I ara és el moment que la demostrin.
No toleraré cap discussió ni baralla entre vostès.
No toleraré les faltes de respecte.
No els diré mentides
i vostès a mi, tampoc, o en patiran les conseqüències.
Braços més amunt, soldada!
Si pensen que estic sent dura amb vostès, així és.
Però això és perquè els dono el millor de mi
i espero el mateix de vostès.
Això no és el millor de vostè, soldada!
Espavili!
Parin!
Vostès tres.
Vostè, vostè i vostè, aquí.
Necessito soldades que sàpiguen què vol dir patir.
Que des que van néixer, lluitessin per sobreviure.
Tenen un strike.
Amb tres, marxen d'aquí.
Queda clar?
S'entén?
Sí, capitana.
Formin.
Som-hi, senyores! Tornem-hi!
Braços amunt!
Vull veure esperit de lluita!
- Som-hi, senyores! - Fan la guerra o la migdiada?
- Fins a dalt! - Som-hi!
Vinga, més ritme!
Ritme!
Set, vuit, nou, deu!
Vinga, som-hi! Més de pressa!
Caps avall!
Som-hi, senyores! Més de pressa!
Va, va, va!
- No fem el té. - Som-hi!
- Caps avall! - Vinga!
- Vull veure el millor de vostès! - Espavila! No vull menjar-te el cul.
Vols que et matin? No tornaré a casa per culpa teva.
Som-hi, va!
Més de pressa!
Vinga, Lena, tu pots!
- Som-hi, senyores! - Va!
Vinga!
Va, vull el millor!
Som-hi!
George, és allà sota la pluja.
Hem esbrinat què vol?
Diu que vol una audiència amb vostè, senyora.
- Porta'm un paraigua, si us plau. - Sí, senyora.
- George, tapa-la amb el teu. - Sí, senyora.
Gràcies, senyor.
Hola. Agafarà un bon refredat aquí fora.
- Fa dies que és aquí. - Volia parlar amb vostè.
Deu ser molt important, doncs.
Soc de Virgínia Occidental. El meu home és miner i...
Ja sé que no som ningú.
No, tothom és algú.
És que ja no sé què fer.
Això és una fotografia del meu fill Vernon i el seu germà Elmer.
- Molt macos. - Gràcies, senyora.
Van marxar a la guerra fa tres anys i no sé res d'ells des de llavors.
Ja no sé què fer. Estic molt preocupada.
Hauria de provar d'escriure'ls-hi.
Els hi escric moltíssim, però no em contesten.
No rebo cap carta.
Com és?
Senyora Roosevelt, està passant arreu del país.
No sabem res d'ells ni sabem com comunicar-nos-hi.
Doncs això no pot ser.
Acompanyi'm a dins i expliqui-m'ho.
Gràcies, senyora. Gràcies.
Què coi...?
Què t'has fet als pits?
Me'ls he embenat. Si no, no m'entra l'uniforme.
Elaine, tu cuses molt bé. L'hi pots ajustar?
No vull que aquesta faci res per mi.
Calla. Dona'm la camisa.
Quin mal em fan els peus. Això és pitjor que la fàbrica de cotó.
Creia que si m'allistava seria diferent.
Et vas allistar per això?
Per això, i perquè aquell malparit em fotia massa.
La boca!
I tu, per què?
Volia estudiar, però també ajudar el meu país.
Jo, igual. Vull fer un màster en Història.
Doncs jo no vull ajudar un país que ens tracta com una merda.
Has d'espavilar, filla de pastor.
Johnnie Mae, sempre he sigut una jove de bé.
Faries bé de provar-ho. I no parlar així.
Tu sigues qui t'ha dit el pastor que siguis.
Jo seré la Johnnie Mae.
Si penses això, perquè et vas allistar?
Els treballs que m'oferien eren al camp, la fàbrica o la cuina dels blancs.
Així que m'hi vaig llençar.
Lena, i tu, per què?
Per ajudar el meu país també.
Vull combatre Hitler.
Ja, és clar, maca, no m'ho crec ni per mal de morir.
Com?
Escolteu, noies, per què us vau allistar?
- Perquè van reclutar el meu promès. - Per lluitar pel país.
Jo perquè vull que el meu home torni a casa aviat.
- A Texas no hi havia res per a mi. - Jo volia estudiar.
- I jo. - Jo, viatjar i veure món.
Doncs bona sort. Heu aconseguit arribar fins a Georgia.
Bé, i mentre algunes expliqueu mentides,
jo us diré la raó de debò per la qual em vaig allistar.
Quina?
Els homes.
Envien una altra unitat de soldades blanques a Europa?
Sí, ja ho veig, tinenta.
I no estan ni la meitat de qualificades.
Ho sé.
He demanat ordres.
Sé que no fem això en va,
però no sé què més fer per demostrar que estem preparades.
COS QUÍMIC DE L'EXÈRCIT CAMBRA DE GAS
Aquesta no ajuda.
- Aixequi's! - Lena, així no es combat Hitler.
Has de ser forta.
- Vinga, tu pots. - En peu!
Ho intento.
- No... - ...és prou!
És una vergonya per a la seva raça.
Tenen la ferma opinió que les dones negres som babaues, inferiors i gandules.
I no penso deixar que algú de la meva unitat els doni la raó.
Ara digui: és babaua, inferior o gandula?
- No, senyora. - Llavors?
Vol marxar a casa?
- No, senyora. M'he de quedar. - Per què?
Vull lluitar pel meu país.
Que vol lluitar?
Jo no veig cap lluitadora aquí al terra, veig una nena que no té el que cal
per formar part d'una unitat de soldades fortes.
Ja té dos strikes.
Aixequi's o marxarà d'aquí avui mateix.
Ei, Lena, et recorda a algú?
- A la Mary Kathryn. - I ja sabem què fer amb ella.
Canvi de rumb.
Nou.
Nou, oest.
En peu, soldada!
Val més que mengis. Has d'agafar forces.
Té raó, Lena.
Hauries de plegar. A més, no li caus bé a l'Adams.
Per què dius això?
Perquè és veritat, no li cau bé.
- Ets molt desagradable. - Soc sincera.
No li facis cas. Ho aconseguiràs. Ja ho veuràs.
I aquell sempre mirant-te.
Johnnie Mae, que li tens enveja?
Au, calla.
Si el volgués, seria meu.
No li tinc enveja a aquesta esquifida. A més, no li interessa.
Només pensa en aquell Abram.
Què has dit?
Soc a la llitera del costat. Dius el seu nom totes les nits.
No em deixes dormir.
Abram això, Abram allò.
"On ets, Abram? Abram, on...?"
Ni se t'acudeixi tornar a dir el seu nom.
Mira, he deixat que et burlis de mi i que me'n diguis de tots colors,
però ni se t'acudeixi anomenar-lo.
T'ho has buscat.
DONES NEGRES AL COS FEMENÍ DE L'EXÈRCIT
Despatx del coronel Davenport. Vol deixar un missatge?
...comença la feina militar.
Soldades, qualificades, alerta, orgulloses del seu exèrcit,
preparades per al següent gran pas.
Substitueixen soldats a les centraletes.
Fan de transportistes en diversos sectors.
Al transport a motor,
han demostrat gran habilitat en la reparació de cotxes i camions.
Són bones conductores i mecàniques. Són a les flotes de vehicles.
En aquests i molts altres sectors, fan una feina importantíssima.
Així, la seva incorporació és vital per guanyar la guerra.
Descansi.
- Em volia veure, Adams? - Sí, senyor.
És molt persistent.
Si té a veure amb rebre ordres...
Així és, senyor.
Amb mi s'han graduat centenars de dones, i aquest mes se'n graduen 38 més.
Com sap, tinc una taxa del 97 % d'èxit. Estem preparades, senyor.
N'està segura?
INCAPACES DE LLUITAR
No les veig preparades per a una missió.
Senyor, amb tots els respectes, les dones blanques...
Estan més capacitades.
Si em disculpa, tinc una reunió.
- Senyor... - Tinc una reunió.
Sí, senyor.
És...
Senyors. Ja coneixen la meva dona.
I els presento Mary McLeod Bethune.
Seguin, si us plau.
Aniré al gra.
Fa unes setmanes
que la meva dona i jo hem estat parlant dels problemes que hi ha amb el correu
i la moral dels nostres soldats.
M'ho expliquen?
Estem patint una greu aturada als serveis postals,
però és perquè necessitem tots els vehicles disponibles
per portar provisions al front.
El general Halt els explicarà la magnitud de la situació.
- General? - Sí, senyor.
Sr. President, que els nostres soldats guanyin la guerra és la nostra prioritat.
Per tant, lliurar el correu ha esdevingut menys primordial.
Això és comprensible.
El que és incomprensible és com ningú d'aquesta sala
s'adona de la importància que té una cosa tan simple com una carta de casa
i de com pot apujar la moral.
És l'única manera de comunicar-se fora del camp de batalla.
Però les ordres que tenim són les més importants,
les de fer arribar les provisions.
¿Llavors m'està dient
que no hi ha cap manera que aquests homes rebin el seu correu?
Això és inacceptable.
Mary.
Vagi on vagi del país,
sento les mateixes històries arreu del territori.
Tothom preocupat: pares, dones, fills, éssers estimats...
Tothom preguntant-se perquè no han rebut res.
Ni una carta ni una miserable postal
dels homes que lluiten pel nostre país...
Sr. President, li asseguro que hem assignat
aquesta missió a moltes companyies,
però ara mateix és un malson logístic.
Fins i tot l'hi hem assignat al Cos Femení.
Entenc que es refereix a les unitats de soldades blanques.
És que n'hi ha d'altres?
¿Que no sap, general,
que hi ha dones negres al Cos Femení de l'Exèrcit?
Aquesta situació és complicada.
No es tracta de posar cartes dins d'unes bústies.
Aquesta acumulació de correu no és casual.
El fet és que cal una gran habilitat
per solucionar la situació.
Amb tots els respectes, general,
les dones negres del Cos Femení de l'Exèrcit
són molt intel·ligents
i les dirigeix una dona negra excepcional,
la capitana Charity Adams.
És brillant.
Té una triple titulació en Física, Matemàtiques i Llatí.
Així que li asseguro, Sr. President,
que les dones negres del Cos Femení de l'Exèrcit
tenen l'habilitat i el lideratge
com per lliurar aquest correu.
Aquí el tens.
Ves-hi, que et guardem lloc.
T'agrada?
És maco.
Li agrada, però no és el que l'espera.
- No l'anomenis. - No he dit res.
Va, parla amb ell.
Hola, soldat.
Hola, senyores.
Hola.
M'alegra que hagi vingut a passar-ho bé. Fa setmanes que esperava veure-la.
I enhorabona per haver-ho aconseguit.
Ja ho veurem, això. No soc tan bona com la resta.
És més forta del que pensa.
Gràcies.
Però no em coneix.
Sé que es diu Lena Derriecott.
Que ve d'un poble de Filadèlfia.
Que li agrada el perfum de gessamí, però la llet, no.
Que omple els dipòsits dels avions molt de pressa i que en sap molt.
I que és aquí per alguna cosa més que superar-se a si mateixa.
Com sap tot això?
És que...
quan un home com jo coneix una dona que el fa qüestionar-se coses importants,
vol saber el perquè.
Què vol dir?
Li semblarà una bogeria,
però em caso el cap de setmana vinent.
No n'estava segur del tot
i ara que l'he conegut, no n'estic gens segur.
Ma mare i ma tieta m'han parlat d'homes com vostè, engalipadors. Perdoni.
Li juro que li estic dient la veritat, senyoreta Lena.
Podem seure junts a dins?
Aviam, què hi fan, aquí?
Doncs jo crec que mirar una pel·lícula.
Des d'aquí, no.
Vagin al darrere.
Miri, soc una oficiala i he triat aquests seients.
Les meves soldades no es mouran, capità Matthews.
Així, és vostè.
La problemàtica.
Que sempre busca conflictes.
Que sempre n'està preparada.
No ens mourem. Poden seure al darrere.
No hem de fer cas de gent com tu, negra de merda.
Ets un fill de puta! Et...
Es quedarà quieta.
Segui.
Au, nois, deixem aquesta gentalla.
No, no sé qui es creu que és, però això és l'exèrcit dels EUA.
No tolero faltes de respecte. El seu nom!
Qui coi et creus que ets?
Soc la capitana Charity Adams
i m'ha de presentar els seus respectes.
Això no passarà mai.
El barret.
Vostè!
Perdoni, capitana Adams.
És que quan els blancs fan això, em poso de mala llet.
I es pensa que la resta no?
M'és igual el que facin, no caigui en provocacions
perquè si porta aquest uniforme, s'ha de comportar.
Ells aniran a un consell de guerra,
però no se'ls hi pot donar el que volen.
Adams, què passa?
Han vilipendiat les meves soldades, dient-los que es moguessin al cinema.
Diversos soldats blancs, incloent-hi Matthews,
ens han insultat i faltat al respecte.
No toleraré aquesta ignomínia.
Tenim els mateixos drets que qualsevol. Tenir-ne menys és inexcusable.
Pot parar un segon?
Senyor, amb tots els respectes, el tracte...
Tenen ordres.
Vostè i el 6888è batalló marxen a Europa.
Vostè anirà demà en avió i la seva unitat arribarà en vaixell l'11.
Les ordres.
No pot obrir el sobre fins que no sigui a l'avió sobre l'Atlàntic.
Es pot retirar.
Susie!
- M'has enganyat. - Què?
Envien la Lena a Europa.
Què?
Mira.
Hi ha molta aigua.
Com pots estar tan tranquil·la? Has begut?
No.
T'anava a dir que me'n donessis.
No l'obres?
No vull ser la primera.
I tots tenen dos sobres, i nosaltres, només un.
No veig què és l'altre.
Un és de l'exèrcit...
Abbie.
I l'altre del Departament de la Guerra.
Ens envien allà sense ordres del Departament?
Això sembla.
- Però no pots dirigir una tropa sense... - Ordres del Departament. Ja.
Mira.
El batalló postal?
Només ens creuen bones per lliurar el coi de correu.
Collons.
I em trobo a una negra al Despatx Oval
que diu que aquestes dones ho poden fer.
Us juro que em vaig haver d'esforçar molt per mantenir la compostura.
Aviam, es pensen que unes quantes dones negres ho podran solucionar?
Això ho ha de fer gent intel·ligent.
Una mica, almenys.
I jo no he conegut cap negre intel·ligent.
I menys cap negra.
Aquí les tenim, senyor.
Doncs rebi-les vostè.
Això de la recepció ha estat idea seva. Jo mentre pugui beure...
Li presento la major Charity Adams.
Descansi.
Així doncs...
Vostè és la famosa Adams.
Jo no diria tant, senyor.
Oi i tant.
M'han contat les seves excentricitats a la base per la integració.
Beure a les fonts dels blancs, això del cinema, i més coses.
I ara l'han ascendit a major.
- En fi, sap per què són aquí? - Sí, senyor.
Però encara no he rebut ordres del Departament.
Tranquil·la, ja li arribaran.
Em referia a la missió.
Sí, senyor. Ens han comunicat que som aquí per redirigir el correu?
¿I creuen que podran complir la missió
en el període de sis mesos que els hem assignat?
És un temps generós, senyor, així que confio que podrem.
Ho han sentit, senyors?
Ho podran fer.
Sis mesos és un temps generós.
I les seves tropes estan de camí.
Són a l'Île de France, així que estaran còmodes.
És un vaixell molt maco.
Pot canviar de rumb immediatament
si hi hagués cap submarí alemany o qualsevol altre perill.
- Sí, senyor. - Sí.
I també podria deixar enrere, ràpidament, qualsevol torpede que s'hi acostés.
Sí, senyor, tenint això en compte i que van escortades,
arribaran sanes i estàlvies.
No van escortades.
I, malauradament, el lloc on s'havien d'allotjar
ha estat bombardejat abans que arribessin, però no s'hi amoïni.
He aprovat personalment un allotjament que de segur els sembla adequat.
Gràcies, senyor.
Saben marxar?
Sí, senyor.
No trobarà cap tropa que marxi millor, senyor.
Doncs marxaran quan baixin del vaixell en arribar.
Som-hi, Lee.
A què et recorden aquestes sotragades?
A tu.
A quan em portaves al seient plegable.
Que bé que ens ho passàvem.
Sabia que te'n sortiries.
I que vindries a buscar-me.
Quan vols, ets imparable, senyoreta Lena Derriecott.
Et trobo molt a faltar, Abram.
Lena, afanya't amb els draps.
Ai, Senyor!
Hi ha 855 dones en un vaixell civil,
sense escorta militar,
travessant l'oceà, i vol que marxen tan bon punt arribin?
Per l'amor de Déu.
Noel, jo volia una missió.
Doncs sembla que no tindrem l'oportunitat de demostrar-los que s'equivoquen.
I menys amb una cosa tan senzilla com repartir correu.
A més, ens donen sis mesos per fer-ho.
Perquè no ens veuen capaces.
Aquests blancs...
I els negres, també.
Com en Howard.
Ai, ni l'anomenis.
- L'intento oblidar. - Ni se t'acudeixi anomenar-lo.
És el pitjor error que he comès a la vida.
Te'n recordes?
Ens vam escapar dels barracons per enxampar-lo al cinema amb...
La Norma Jean. La teva enemiga mortal.
Era una descarada.
Tu estaves empipadíssima,
i jo em vaig adonar que encara portaves un rul·lo als cabells.
Ai, Senyor.
Charity, saps que aquells reien per alguna cosa, oi?
No s'amagaven.
I que sis mesos sembli un temps generós...
Ja.
Noel.
Ai, Noel, on han dit que era el correu?
- Bona nit, soldats. - Què necessita, senyora?
Saludin.
Disculpi, senyora.
On és aquest correu?
Aquí n'hi ha una part.
Obrin, soldats.
Vol veure la resta d'hangars? Estan igual de plens.
Quants n'hi ha?
Tots els que veu.
Mare meva.
GLASGOW, ESCÒCIA, FEBRER DE 1945
Estan ben instruïdes.
Formin!
6888è batalló!
Alineïn-se a la dreta!
Preparades! Fermes!
Al davant!
Preparades!
Fermes!
Sé que el camí ha estat dur.
I sé que tenen fred.
La veritat és que patirem fred.
Però hem de deixar això de banda,
perquè el general Halt ens ha ordenat marxar avui.
Tot seguit.
I així ho farem!
Capitana!
INDÚSTRIA DE GLASGOW
Marxin!
SEGUIM. HITLER NO ENS ATURA
AMBULÀNCIA
Companyia, alto!
Batalló!
Vista a la dreta!
Presentin!
Vista al front!
Batalló, marxin!
Aquest correu fa més de deu mesos que és aquí.
I no només en aquest hangar,
sinó en tots.
Tots són plens a vessar de correu.
Els soldats que fan la guerra no saben res dels seus éssers estimats
i els seus éssers estimats no saben res d'ells.
El Departament de la Guerra està rebent nombroses queixes
i la moral dels nostres soldats està més baixa que mai.
I si els nostres soldats tenen la moral baixa, no poden lluitar.
Senyores, ens han encarregat la missió de proporcionar esperança,
comunicació
i provisions
als nostres soldats exhausts del front.
I de fer saber a les seves famílies que estan bé.
O...
O que han caigut en batalla.
Pel que sabem,
algunes unitats han intentat solucionar aquesta situació.
Però no han pogut.
I per això som aquí.
Però no s'enganyin, senyores.
No ens han enviat aquí perquè creguin que ho podem solucionar.
Som aquí perquè tenen el convenciment que no podem.
Tenim un compte enrere de tan sols sis mesos.
Temps que jo considerava suficient
fins que em vaig adonar de la magnitud de la situació.
Sense correu no hi ha moral.
Però dit això,
aquesta és la nostra missió
i no fallarem.
La durem a terme de la manera següent:
les conductores vindran als hangars,
i classificaran el correu als camions segons el nombre d'identificació militar.
Llavors vindran a la base, l'escola King Edward.
I les aviso,
no em diguin res de les plagues, perquè ja n'estic assabentada.
Sé que fa fred i que no hi ha calefacció.
Però també sé que estem en guerra i quan estem en guerra, ens apanyem.
Totes sabem que una barraca es pot convertir en una llar.
La majoria de les nostres mares ho va haver de fer.
Així que començarem per crear un sistema amb què processarem el correu.
I aquí és on ho farem.
Amb els camions sempre aniran per aquesta ruta.
És el camí d'anada i tornada a l'aeròdrom.
"Per la present, la major Charity Adams queda al capdavant del 6888è batalló."
Has rebut les ordres?
No, però m'ho he estat rumiant.
No m'envien ordres perquè volen que regni el caos.
Així que no esperaré que em donin el comandament, l'agafaré jo.
Ho he escrit jo, això.
Enviï'l, capitana.
Sí, senyora.
NO MALBARATIN MENJAR
10.500 SACS
204.000 AL DIA
855 SOLDADES
Amunt!
Som-hi!
Saps? Continues dient el nom que se suposa que no puc anomenar.
Sé que algunes creuen que això és impossible,
però només hi ha una manera d'omplir la pica.
De mica en mica.
Lena, no has de llegir els noms, saps?
Mira el nombre d'identificació. És el millor per organitzar-les.
Ei!
No feu això!
No les llanceu sense més ni més!
Aquests homes han mort!
Es mereixen una mica de respecte.
Dispensi, major Adams.
Puc anar a la latrina?
Endavant.
A treballar, senyores.
Ja deia jo que estava tocada de l'ala.
Sempre callant com un mort i ara es posa a bramar?
A la Johnnie Mae no se l'escridassa.
Sabeu què? He...
He d'anar al lavabo.
Us clavareu en un embolic. Jo no vaig al lavabo amb aquella boja.
Lena?
Estic bé.
A mi no m'ho sembla.
No ploris.
Vull pixar.
Segur que estàs bé?
No.
És per aquell noi. Què t'ha fet? Trencar-te el cor com el meu marit a mi?
Pots parar?
És mort.
El van...
matar
poc després d'haver vingut.
Era soldat
i em va demanar que l'esperés.
Em sap molt de greu.
Em sento com un objecte espatllat que no pot arreglar ningú.
Em va prometre que m'escriuria
i no vaig rebre mai cap carta.
Sé que em va escriure.
No paro de pensar que potser hi ha cartes seves en algun d'aquells sacs.
No sabia que estaríem fent tot això.
Ai, Lena, em sap molt de greu.
Gràcies a totes.
Sé que no ho sabíeu, però gràcies, per ajudar-me a passar aquest tràngol.
Escolta'm, reina.
Si hi ha cartes d'ell, les trobarem.
Totes mirarem si hi ha res dirigit a tu.
És impossible que amb tanta carta... Ho sento...
Havien de venir totes alhora?
Dispensi, major Adams.
Esperi.
Ja sé...
que no li caic bé...
perquè soc una vergonya per a la unitat.
Però li ho juro.
Faré una feina excepcional.
Perquè sé pel que passen les famílies. No hi ha res pitjor que la incertesa.
- S'equivoca. - Li juro que...
En això de no caure'm bé.
Em cau bé.
I la respecto.
Al principi,
em preocupava.
No sabia si ho aconseguiria.
Però tot just quan semblava ensorrar-se, quelcom va fer que se superés, Lena.
I ara veig què.
Lena, vostè és una soldada.
Bé, soldada,
sempre em prenc seriosament les ordres de l'exèrcit,
inclosa aquesta,
però li he de confessar
que em vaig sentir insultada d'haver d'encarregar-nos del correu.
I ara en soc conscient, de tot plegat.
Perquè sabia que era important per als soldats i les seves famílies,
però no n'era conscient de quant
fins que vostè ha compartit això avui.
Gràcies.
- I ara a treballar. - Sí, major.
"Ja han passat dos mesos dels sis totals.
Major Adams, no cal que li recordi com d'important és aquesta missió.
Hi ha molta gent que compta amb vostè i aquestes dones.
Sé que ho poden fer, però aquesta..."
En majúscules. "Aquesta no és la manera."
"Halt estava encantat de saber
que el correu enviat s'ha retornat per "impossibilitat de lliurament"."
"Envia telegrames a la Casa Blanca cada dia informant del seu progrès
o manca del mateix."
Collons.
No es pot esperar menys del general Halt.
Hem realitzat 57.000 enviaments.
Sí, i tots impossibles de lliurar.
Charity, els soldats es mouen molt.
Creus que ens han donat localitzacions incorrectes?
El que sé és que no ens volen ajudar.
Per una vegada, m'agradaria jugar amb les mateixes cartes, a un joc just.
Sense trampes dels blancs. És que demano massa?
No, és clar que no.
Però les dues sabem que això no canviarà.
Almenys no aviat. Això forma part del canvi.
Has llegit el final?
"Lamento comunicar-li que vol que rebi els soldats negres els caps de setmana."
Ara he de fer d'amfitriona?
EL COS FEMENÍ DE L'EXÈRCIT ELS DONA LA BENVINGUDA
Però com ho fa, això?
Era ballarina professional a Harlem.
Mireu-la!
Molt bé!
Jo necessito que em remenin així.
Johnnie Mae!
- És incorregible. - És valenta.
- Jo anava a dir un desastre. No puc més. - Ets increïble.
- Boníssima. - Gràcies. Vinga, vull una copa.
- Som-hi, Lena. - És que no he begut mai.
Ni jo. I no em vaig allistar per perdre la dignitat.
És la beguda del dimoni.
Doncs aquesta nit,
totes en prendrem una mica.
Serà genial!
- Et porto una copa. - No deuria.
Va, t'has de relaxar. No pots estar tot el dia al despatx.
Allà hi ha soldats.
- Sí, però soc la seva superior. - No la de tots. Mira cap allà.
Vinga, hi ha un tinent coronel.
- Hola. - Hola.
Hola.
No sembla sorpresa de veure'm.
No ho estic, no.
Doncs jo, quan he sabut això d'avui, he hagut de venir a veure com estava.
No hauria de ser amb la seva dona?
Em vaig fer enrere.
Com diu?
No m'he casat.
Per què no?
Per vostè.
A mi no m'engalipa.
Per què pensa que la intento engalipar?
Balla amb mi?
M'encanta aquesta cançó.
Em vas fer estimar-te.
Jo no volia.
Cantes fatal.
Em vas fer...
...necessitar-te...
He dit alguna cosa mal dita?
No, és que...
És que...
Miri, vostè m'explica què li passa
i jo li explico què em passa a mi.
Les coses que he vist des que soc aquí
m'han deixat molt tocat.
Ha estat al front?
Portant provisions.
Com n'és, de terrible?
Ni s'ho imagina.
Però veure-la aquí avui...
És com una benedicció.
Ja sé que no la conec,
però m'agradaria conèixer-la
i que vostè em conegués a mi.
Em sap greu.
M'encantaria poder conèixer-lo, però...
Tinc el cap i el cor en un altre lloc per una persona que he perdut.
Per això...
No crec que li pugui oferir res, jo.
Em pot oferir la seva amistat.
Això sí.
Es necessiten amics, aquí.
Em sap greu que estigui trist.
I a mi que hagi perdut algú.
No té fred?
Sí, fa molt de fred.
Som-hi.
Dispensi?
- Sí? - Soc en Clemens.
- Soc el capellà militar. - El què?
El capellà. M'han enviat per ajudar-la.
Atenció!
Adams!
Senyor, sí, senyor. Cap problema?
Una de les seves noies té les inicials JMB.
I aquesta JMB ha tornat una carta molt important que acabo de rebre.
El nom del receptor és il·legible.
El meu nombre d'identificació es veu perfectament, no creu?
Potser no saben identificar nombres.
És una pena.
Li ho preguntaré només una vegada més. Qui és JMB?
Jo, senyor.
Tu?
Per favor.
Que ets burra?
No, senyor, no ho soc.
I per què tornes aquesta carta després de tant de temps?
Deus ser burra.
Com totes!
No pots enviar una carta de no res a qui va dirigida?
Saps llegir i escriure?
Sí, senyor, en sabem.
Parlo amb ella.
Sí, però com a superior seva, és la...
Calli, Adams!
M'has sentit? Contesta!
Sí, senyor!
L'he sentit.
Ja fa dos mesos que són aquí i no han fet res.
Quin tipus d'operació està dirigint aquí?
Parlaré amb el general Halt
i li diré que acabi d'una vegada amb aquesta mamarratxada.
Això és ridícul. Quina pèrdua de temps.
D'on han tret aquesta gent?
Descansin.
A treballar, senyores!
Un moment!
Senyores, m'és igual el que diguin.
Estan fent un treball excel·lent,
tot i les circumstàncies.
Però s'està tornant la major part del correu
i és descoratjant.
He estat estudiant el procès,
i tinc prou clar el que passa, però necessito el seu punt de vista.
Ep, ep!
D'una en una.
Vostè.
Senyora, hem arribat a comptar més de 7.500 Robert Smiths.
I hi ha tantes localitzacions que hem de trobar l'última per la data
i de vegades és il·legible.
A banda, fa molt de fred, i algunes hem de treballar amb guants.
Moltes de les provisions estan florides i les han rosegat els ratolins.
Roseguen fins i tot els sobres.
De vegades només s'hi llegeix una o dues paraules.
És com una bogeria de trencaclosques.
Vera, a vostè li encanten els trencaclosques.
Sí, senyora.
Podria revisar aquests sobres? Aviam si hi pot ajudar.
- Sí. - Dolores.
Tots els caps de setmana veu les notícies al cinema.
Si esbrinem d'on ve el correu, ens pot dir què passa a la zona?
Sí, i si sé la data, potser els puc dir on van enviar la unitat després.
Això pot ser molt útil.
Algunes cartes van a nom de Joe-Joe o Bubba.
En aquests casos, obrin els sobres. Busquin pistes per esbrinar qui són.
Hi ha paquets on hi ha roba i coses així.
Jo em dedicava a la moda a Califòrnia. Conec bé els teixits. Puc ajudar amb això.
Senyora. Jo era cap de correus a Carolina del Nord.
Jo era amortalladora a la funerària de mon pare.
I en què ens ajuda això? Jo no he dit en què soc bona jo.
Johnnie Mae.
Sé que vivim temps solemnes, davant la pèrdua d'un gran home.
El president Roosevelt ha estat un líder exemplar.
I tenir un bon líder és important.
Desitjo que el president Truman sigui també un bon líder.
Però per poder ser un bon líder
s'ha de ser competent.
Al llibre dels Proverbis, 4:14, diu:
"No entris per les vies dels descreguts,
no vagis pel camí dels malvats."
Bé, aquesta paraula també es podria substituir
per "malvades".
Prego per moltes de vostès. Sé que és difícil.
No estan a l'alçada de la situació
i les lidera una persona incompetent a ulls de l'exèrcit
i completament immoral a ulls de Déu.
És una vergonya que divendres a la nit
totes les bombetes tinguessin una llum preciosa
i que diumenge al matí jo tingui una bombeta fosa a sobre.
Això no és obra del Senyor.
Han de tenir cura quan les guia el mal.
Farà que es perdin coses importants.
Preguem.
Diu: "Sé que això no és el que tenia en ment,
però li asse..."
Això és meu.
"Benvolgut general Halt,
les dones del 6888è batalló són terriblement perverses.
Les lidera una dona malèvola que promou el llibertinatge
i que dirigeix la King Edward com si fos un bordell."
- Li he dit que això és meu. - Sí, i això d'allà.
Marxarà d'aquí avui mateix.
Soc aquí per ordre del general Halt.
M'és igual si és aquí per ordre de Déu mateix.
No sé si ho sap,
però el meu pare és pastor.
Conec la Bíblia des del Gènesi fins al llibre de Revelacions.
Soc una dona de fe i d'una naturalesa extraordinària.
Dirigeixo aquestes dones amb rectitud
i amb l'estima i empatia que caldria esperar d'un capellà.
He hagut de lidiar amb les esbroncades i les traïdories dels militars blancs.
M'he après totes les lleis militars
per defensar-me i arribar on soc ara.
Així que si creu que m'espanta
o que m'espanta el que pugui escriure a qui sigui,
està tan equivocat com ho ha estat al suposat sermó d'avui.
Aquesta soldada el portarà on vulgui, però marxarà ara mateix.
Vol que l'ajudi amb l'equipatge?
Per què ens han enviat un capellà?
Aviam...
La nit que rebíem els soldats. Ja tens la resposta.
Crec que...
És una V-1.
Som-hi, va!
Va, marxem!
Vigileu! Va!
Avall.
- Major Adams? - Què passa, soldada?
Són les localitzacions dels soldats?
Sí, però no hauria d'estar mirant-les.
Per això la capitana i les oficiales les editen.
No poden caure en mans enemigues.
Hi ha un símbol...
dibuixat al sobre.
I...
Aquesta és de fa unes setmanes.
I en aquesta...
hi ha un cap d'indi.
Mitjançant aquestes pistes
els soldats estan dient secretament a les seves famílies
en quina part del món estan.
Soldada, cada divisió té 16.000 soldats.
I vostè n'acaba de localitzar 48.000.
Senyores!
¿Quantes de vostès han vist símbols dibuixats a les cartes
que s'assemblin a les insígnies de les divisions?
Aixequin la mà.
Molt bona feina, soldada.
PERILL. BOMBA NO DETONADA
La Johnnie Mae enfollirà quan vegi tot aquest correu.
S'ha de relaxar.
No tenim temps per a això!
- Vera, hem d'anar per allà. - Ei!
- Ens hi estarem tot el dia. - No!
Ara tenim el sant de cara i no seré jo qui ho malmeti.
Para! No, para!
Què passa?
Crec que hem trepitjat una bomba no detonada.
Segura?
Mare meva.
Què fem?
El que hem après de la major Adams.
Hem d'evacuar el camió,
però cenyint-nos a la instrucció.
D'acord.
Baixeu del camió a poc a poc!
A poc a poc!
Una.
- Dos. - Dos.
- Tres. - Tres.
Mare meva.
Què passa?
Mireu.
Lena.
Val més que feu com que treballeu.
Crec que hauries de veure això.
- No penses llegir-la? - Li pots donar un moment?
Senyores.
La major Adams ens vol veure.
Hi ha hagut un accident.
Llavors l'exèrcit no les pensa soterrar?
M'han comunicat que no.
Ho lamento molt, senyores.
M'asseguraré que als EUA se n'assabentin i demanaré ajuda,
però fins que arribi, recollim diners
perquè no permetrem que a les nostres soldades
se'ls negui un funeral digne.
Senyor,
aquest món és molt cruel.
A la gent
li és igual
com et tracten.
Senyor,
aquest món és molt cruel.
VERA J. SCOTT SOLDADA DEL COS FEMENÍ DE L'EXÈRCIT
Soldada.
Sí, senyora?
Aquí hi ha soterrats molts soldats estatunidencs.
Si sap quan va morir i en quina unitat estava, el trobarà.
La pot acompanyar a la base?
Sí, senyora.
Molt bé, doncs.
Hola.
Em pots esperar?
És clar.
ABRAM I. DAVID 19 DE DESEMBRE DE 1943
Sabia que et trobaria. Ho sabia.
Estimada Lena,
T'escric des del rumb nou, nou.
No et vull preocupar,
però crec que la possibilitat de no tornar se'm fa cada vegada més evident.
Et vaig demanar que m'esperessis.
I coneixent-te,
sé que ho faràs.
Però...
si no torno,
vull que visquis amb l'alegria que tenies en aquell seient plegable,
amb aquella llibertat i felicitat.
Jura'm que viuràs una vida llarga.
Que viuràs per tots dos.
Jura'm que riuràs per tots dos.
T'estimo, Lena Derriecott.
I jo a tu, Abram David.
Ho sento.
Sento no haver gosat dir-t'ho abans d'aquella nit.
Busca'm al cel.
Teu per sempre,
Abram.
ESCOLA KING EDWARD
- Descansi. - Bon dia, senyor.
El general Lee diu que estan progressant.
Sí, senyor.
Tot i haver perdut dues soldades.
Sí, són coses que passen.
Però no estic d'acord amb això que estan progressant.
Cap de les meves tropes ha vist res del seu progrés.
Em sap greu, senyor. Anem tan de pressa com podem.
No tant com deurien, evidentment.
El seu batalló no pot ser això només.
No, senyor.
Fem torns de 24 hores, així que algunes soldades dormen.
- Dormen? - Sí, senyor.
He vingut a passar revista a la seva tropa i no hi és.
- Li veu el sentit, major? - Veurà, senyor...
Una perruqueria?
Sí, senyor.
Quina manera de malbaratar els diners de l'exèrcit.
¿Llavors em vol dir que tenen temps de fer-se pentinats,
però no tenen temps perquè el seu general els passi revista?
No, senyor, no...
Em sap greu, però allà dormen les soldades que fan el torn de nit.
Senyor, això són les dutxes i les meves soldades s'estan dutxant.
- Lee. - Sí, senyor?
No va avisar a aquesta dona que venia a passar revista?
Sí, senyor.
I la major no sap que passar revista vol dir revisar tot allò que consideri?
Sí, senyor. Ho sap.
Així dirigeix això vostè?
I aquella sala?
Allà puc entrar?
- Sí, senyor, és la sala d'enviaments. - Moltes gràcies.
De res, senyor.
Atenció!
Què és aquest desgavell?
Senyor, alguns paquets estaven rosegats i els continguts havien caigut,
però les soldades han aconseguit esbrinar-ne la procedència pels teixits.
Miri, aquí és on classifiquem les cartes dels soldats amb el mateix nom i cognom.
No seria més senzill mirar el seu nombre d'identificació?
Sí, això fèiem al principi, però algunes cartes tenen sobrenoms,
així que hem d'investigar una mica perquè arribin al soldat corresponent.
- També malbaraten diners en perfums? - No, senyor.
Alguns noms són il·legibles perquè estan esborrallats.
Hi ha dones que ruixen les cartes amb perfum
i algunes de les soldades els han pogut identificar.
Ha estat un repte,
però hem relacionat el remitent amb l'estat on es ven el perfum
i n'hem rastrejat l'origen.
A un costat.
Obrin i llegeixen el correu?
Només en els casos on no localitzem el soldat, senyor.
Què diu ara?
Estan obrint i llegint cartes de tots aquests soldats blancs?
Senyor, de vegades és l'única manera de saber on són.
Això és privat, major.
Ha perdut el poc seny que tenia?
S'ha saltat la cadena de comandament, soterrant soldades que ha matat vostè.
Les ha matat vostè perquè no les va instruir bé.
Bé...
Ara que el president Roosevelt ha mort,
aquest experiment s'acabarà immediatament.
Crec que la rellevaré dels seus deures.
I faré que vingui un tinent blanc perquè li demostri
com es dirigeix una unitat!
Per sobre el meu cadàver, senyor.
Què ha dit?
Senyor, amb tots els respectes,
el meu batalló ha treballat dia i nit sota condicions terribles.
No tenim gairebé calefacció.
Fa tant de fred que les soldades posen l'aigua als cascs per rentar-se.
Vostè ens va enviar aquí sense llits i sense ajuda.
Assetgen les meves soldades
i només se'ls acosten per demanar-los si es desvergonyeixen a la nit
per rumors escampats per soldats blancs.
Va enviar un capellà per espiar-nos, no per pregar.
Acabem de perdre dues soldades que estaven molt ben instruïdes,
i ho sé perquè les vaig instruir jo.
I vostè no té ni la decència d'organitzar-los un funeral digne.
Ja sé que estem en guerra, però la nostra és per ser negres.
Estem lluitant en tots els fronts.
Així que, com li he dit, senyor: per sobre del meu cadàver, senyor.
M'enviarà a un consell de guerra.
Soc una hipòcrita.
Sempre els hi he dit que mantinguin la dignitat i el decor i...
- No sé què m'ha passat. - Doncs que tenies raó.
Ens ha faltat al respecte menyspreant la nostra feina.
Però és el meu superior. Hauria d'haver estat més sensata.
Senyora, dispensi, però tenim un problema. Les soldades no volen treballar.
Per què no?
No ho sé.
A treballar, senyores!
Totes a treballar!
He dit que a treballar!
Sé que Roosevelt n'era simpatitzant, però ha de parlar amb Truman.
No estan fent res.
Li ha de dir al president
que això és un error majúscul.
I l'Adams aquella? Sí. La vull enviar a un consell de guerra.
Sí, senyor, m'ho va dir a la cara.
I que llegeixin el correu dels soldats blancs...
Un moment.
Què passa?
Ha arribat correu, senyor.
- Morgan! - Sí! Aquí, senyor!
- Vesper! - Sí!
Montgrey!
Carl!
Vincent!
Vaughn!
Correu!
Malone!
Nielson!
Viranelli!
Alexander!
Vincent!
Montgrey!
- Frank! - Sí, aquí!
Troutman!
- Troutman! - Sí!
Aquí té.
Vida!
LES SOLDADES NEGRES APUGEN LA MORAL DE L'EXÈRCIT
"Avui he tingut un dia meravellós."
Ei!
Dispensi, són el 6888è batalló, senyora?
Així és.
Són el 6888è batalló!
Descansin, soldats!
"El 6888è batalló del Directori Postal Central
va ser l'únic batalló format íntegrament per dones negres
enviat a Europa durant la Segona Guerra Mundial.
Després de resoldre l'acumulació
de més de disset milions d'enviaments en 90 dies,
la nostra fita va impressionar tant les autoritats
que ens van enviar a Rouen, França,
on vam resoldre una situació semblant en temps rècord."
LA VERTADERA LENA DERRIECOTT AMB CENT ANYS
"Va ser un treball molt dur i molt trist.
Ningú ens va agrair la nostra feina ni se'ns va convidar a cap desfilada.
No se'ns va reconèixer el nostre esforç ni la nostra abnegació.
Ens van tractar millor a Europa
que quan vam tornar als Estats Units.
Fins ara, és clar.
Ara se'ns reconeix i se sap què vam fer.
I fins i tot se'ns ha concedit la Medalla d'Or del Congrés.
Quina meravella, oi?"
SOLDAT DE PRIMERA ROMAY C. JOHNSON DAVIS (NASCUDA EL 1919)
MAJOR FANNIE GRIFFIN MCCLENDON (NASCUDA EL 1920)
Quins records.
EL 6888È BATALLÓ
I sí, em vaig casar amb en Hugh quan vam tornar.
EL 6888È BATALLÓ DEL DIRECTORI POSTAL CENTRAL
VA SER L'ÚNICA UNITAT FORMADA ÍNTEGRAMENT PER DONES NEGRES
ENVIADA A EUROPA DURANT LA SEGONA GUERRA MUNDIAL
IMATGES REALS DE L'ARRIBADA A EUROPA DEL 6888È BATALLÓ
VAN ARRIBAR A EUROPA JUST ABANS QUE S'ACABÉS LA GUERRA
I SE'LS VA ENCOMANAR LA IMPOSSIBLE TASCA
DE FER DISSET MILIONS D'ENVIAMENTS EN SIS MESOS
HO VAN FER EN MENYS DE 90 DIES
EL 6888È BATALLÓ VA REVIFAR LA COMUNICACIÓ I LA MORAL I L'ESPERANÇA DELS SOLDATS
Llavors vam arribar al segle XX,
quan se'ls va permetre a les dones ser membres de ple dret de l'exèrcit.
I avui ens acompanyen
dues dones extraordinàries.
M'han dit quants anys tenen, però això és igual,
perquè semblen tenir 30 o 40.
Són la Mary Raglan i l'Alice Dixon,
que formaven part del 6888è batalló,
l'única unitat de dones negres del Cos Femení de l'Exèrcit
que va travessar l'oceà durant la Segona Guerra Mundial.
Un fort aplaudiment per a elles.
Moltes gràcies pel que van fer pel país, pel seu coratge, dedicació i compromís.
Déu les guardi a vostès i als Estats Units.
EL 27 D'ABRIL DE 2023 LA BASE MILITAR FORT LEE
ANOMENADA AIXÍ PER UN GENERAL CONFEDERAT
ES VA REBATEJAR COM A FORT GREGG-ADAMS EN HONOR A DOS PIONERS NEGRES
EL TINENT GENERAL ARTHUR GREGG
I...
LA TINENTA CORONELA CHARITY ADAMS
AQUEST HOMENATGE A ADAMS LA CONVERTEIX
EN L'ÚNICA DONA NEGRA EN LA HISTÒRIA DELS EUA EN REBRE UN HONOR SEMBLANT
DEDICADA A LA VIDA, AL SERVEI I AL RECORD DE CLARENCE I JACQUELINE AVANT
Subtítols: Teresa Pitarch Porcar