Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Уже майже десята ранку.
Ми піднімаємося на гору.
Чудовий день у Сьєрра-Неваді.
Зі мною тут Карлітос Паес Віларо,
Васко Ечаваррен,
Коко Ніколіч,
Енріке Платеро
і неперевершений Антоніо Вісінтін.
- Ми дуже раді бути тут. - Другий день у горах.
Другий день у горах.
Сьогодні наче холодніше, не знаю.
Більш вітряно. Гора чекає. Вона вітає нас.
З розкритими обіймами.
А ми - її.
СНІГОВА СПІЛЬНОТА: КИМ МИ БУЛИ В ГОРАХ?
Книга «Снігова спільнота» впала мені в очі при підготовці до зйомок «Неможливого».
Ми знімали «Неможливе» рік.
В останній день зйомок Белен уже була на телефоні з адвокатом пасажирів -
узгоджувала останні деталі й формальності,
щоб починати знімати цей фільм.
У П'ЯТНИЦЮ, 13 ЖОВТНЯ 1972 Р.,
ЛІТАК ВПС УРУГВАЮ, ЩО ВИКОНУВАВ ЧАРТЕРНИЙ РЕЙС,
РОЗБИВСЯ СЕРЕД АНД.
ШІСТНАДЦЯТЬ З 40 ПАСАЖИРІВ ВИЖИЛИ, ПРОВІВШИ 72 ДНІ В ГОРАХ.
ЦЯ ПОДІЯ СТАЛА ВІДОМА ЯК ДИВО В АНДАХ.
Коли ми почули, що Байона хоче зняти фільм,
і дізналися, як він хоче все показати,
ми відчули надію,
полегшення й радість, що в цій історії будуть усі, хто має бути.
Ми дали Х. А. повну свободу щодо сценарію й усього іншого.
Я лише раз йому сказав:
«Робіть що хочете, але пам'ятайте: це історія мого життя».
Це була така жахлива трагедія, принаймні для мене.
Уявіть, як це - втратити матір, сестру й найкращого друга в один день,
ховати їх власноруч,
жити 72 дні в геть неможливих умовах,
а тоді здійснити найлегендарніший похід в історії альпінізму.
Фільм показує страшну велич цього місця,
де природа править у всій своїй могутності.
Якщо ви не бачили цього на власні очі,
вам ні за що не уявити, як це -
йти посеред цих велетенських гір.
Уявіть, як це для нас. Ми ніби повертаємося туди.
ЖОВТЕНЬ 2021 Р.
ПЕРША ПОДОРОЖ КОМАНДИ «СНІГОВОЇ СПІЛЬНОТИ» ДО МІСЦЯ АВАРІЇ В ДОЛИНІ СЛІЗ В АНДАХ
ЕКСПЕДИЦІЮ ОРГАНІЗУЮТЬ BENEGAS BROTHERS
Одна з речей, що найбільше вражають
у Долині сліз, де впав літак, - це звук.
Там нема ніякого життя.
Мертва тиша.
А ще пориви вітру,
які на висоті 4000 метрів неймовірно потужні.
У перший рік зйомок в Андах
снігу майже не було.
Ми багато чого зняли й провели там багато часу, вивчаючи оточення,
але мусили повернутися і продовжити зйомки через рік.
Наприкінці зйомок Х. А., оператор-постановник,
режисер спецефектів і Енцо, виконавець головної ролі,
вирушили в Долину сліз і відзняли матеріал -
ніби з якогось неймовірного документального фільму про природу.
Наче гори благословили нас.
Випало багато снігу, майже як у рік авіакатастрофи,
що був одним із найбільш сніжних у цьому регіоні.
Що я маю робити?
Х. А. вам скаже.
Нас просили зібрати певну інформацію.
- Тож давайте просто трохи поговоримо. - Гаразд.
Біля вікна чи у проході?
Стривайте…
НЕВДОВЗІ ВОНИ ПОЧУЮТЬ НОВИНУ, ЩО ЗМІНИТЬ ЇХНЄ ЖИТТЯ…
- Що? - Біля вікна чи у проході?
Я буду у фільмі?
Та кажіть уже.
Не треба так, серйозно. Годі вже.
Марія Лаура Берч зробила неймовірну роботу з підбору акторів,
а потім ще навчала їх шість чи сім місяців.
Це було чудове рішення - відмовитися від відомих імен.
Ми прагнули, як і з усім іншим у цьому фільмі,
бути максимально органічними.
То ви летите з нами?
От вже негідники.
Нащо ви так зі мною?
Ого.
Чекайте, ви серйозно?
Звісно, ми шукали людей, візуально схожих на відповідних героїв,
але найголовніше - вони мали бути схожі на них за характером.
Завдяки цьому за понад 140 днів, впродовж яких тривали зйомки,
на знімальному майданчику в нас склалася власна Снігова спільнота,
як і у фільмі.
- Ти заслужив. - Повірити не можу.
Я мушу зіграти Роберто Канессу.
Це моя мрія. Я так цього хотів. Увесь час про це думав.
Не може бути.
Очманіти!
Ви готові?
Авжеж. Поїхали.
На чолі з Байоною
Ми всі зробимо коло пошани!
Співай зі мною…
ГРУДЕНЬ 2021 Р. РЕПЕТИЦІЇ Й ТРЕНУВАННЯ В БАРСЕЛОНІ
Сьогодні ми зосередимося на нижній частині тіла. Буде важко.
Треба виконати чотири підходи, пропрацювати всі м'язи ніг.
Кожен - по десять повторень із трисекундним утриманням.
Три, чотири.
Один, два, три.
Молодець. Спокійно. Стискай. Піднімай.
Отак!
- Давай. - Отак, не зупиняйся.
- Чемпіон. - Шість. Коліна нарізно.
Чотири.
Десять.
Чудово потренувалися, хлопці.
Було важко, але приємно, так?
Ідіть відпочивайте й поїжте.
Я помер 11 грудня 1972 року о десятій ранку.
Я став 29-м, хто закінчив подорож, що почалася для нас 58 днів тому,
залишивши 16 друзів іти далі.
Х. А. чудово керував акторським складом.
Гадаю, це одна з частин проєкту, що сподобалися йому найбільше.
Бо багато акторів взагалі не мали досвіду
або лише грали в театрі.
Вони не звикли до камери,
але під пильним наглядом Х. А. вони справді розкрилися.
Нандо хоче піти, але боїться.
Коли Роберто каже: «Полагодимо радіо»,
він каже: «Нічого не вийде. Треба йти».
Тоді Роберто каже: «Спробуймо. Якщо вже не вийде, тоді підемо».
Він погоджується, бо теж боїться.
Він каже: «Добре. Принаймні Роберто зі мною».
Молодці! Отак!
Угору!
Униз!
Встали!
Давайте!
Карачки, бо ви ж виснажені.
Акторів треба плекати.
Треба надати їм усю можливу інформацію
й усю можливу допомогу.
Мій підхід до роботи з акторами полягає в тому,
щоб давати їм простір.
Давати їм можливість експериментувати,
робити помилки, якщо треба.
Я кажу їм: «Робіть помилки. Усе гаразд. Знімемо ще дубль».
Нехай експериментують.
А для цього їм потрібна вся інформація.
Через чотири дні вирушаємо до Гранади. Аж не віриться.
Це буде важко, але неймовірно круто.
Ми готові вийти на поле. Вже не можемо чекати.
Посмішка широка чи стримана?
Широка!
Скільки ми збудували фюзеляжів?
Рахуючи маленькі, той, що на платформі, і два тут, разом виходить п'ять.
Кожен має конкретне призначення.
П'ять фюзеляжів - це ніби дурість, але це не так.
Кожен з них має конкретну функцію, тому всі п'ять працюють як одне ціле.
Проблема з фюзеляжем у горах полягала в транспортуванні.
Його побудували тут, у Мадриді,
перевезли до Сьєрра-Невади, розібрали на три частини
й так підняли на майданчик, який був дуже високо -
не те щоб на вершині піка Велета, але в найвищій частині Сьєрра-Невади.
13 ГРУДНЯ 2021 Р. ТРАНСПОРТУВАННЯ ФЮЗЕЛЯЖУ
Один фюзеляж у нас був у горах, а інший внизу,
посеред оливкового гаю в Гранаді.
І його ми могли піднімати й опускати.
Ми збудували платформу, щоб піднімати й опускати весь фюзеляж.
Ми розкидали штучний сніг навколо літака,
а потім опускали й піднімали фюзеляж,
щоб сніг вкривав його більше чи менше.
Сьогодні ми на натурному майданчику.
Зараз перетворимо його на будівельний майданчик,
а тоді на зимову казку.
Наразі ми вкриваємо снігом зовнішній периметр майданчика.
У нас два види штучного снігу:
один - чиста целюлоза,
інший - целюлоза з крохмалем.
Третій фюзеляж був у нас на майданчику
в горах, на висоті 2000 метрів.
Ми збудували ангар з LED-екранами, щоб відтворити гірський пейзаж,
бо не використовуємо хромакей.
Ще були окремі фрагменти літака для сцен катастрофи.
Один з них - вважайте, четвертий фюзеляж, -
був встановлений на спеціальну платформу,
що дозволяла змінювати кути нахилу літака
та імітувати турбулентність, як при справжньому польоті.
Також були менші частини літака
для зйомок сильної турбулентності, аварії й окремих сцен.
…дельта, кадр 1А, дубль два.
Перший день зйомок - а в режисера й усіх акторів COVID.
- Де сидить Панчо Абаль? - Перший.
Ти перший. Заходь.
ТИЖДЕНЬ 1. ПОЧАТОК ЗЙОМОК
Тож у перший день режисер сидів у будці,
в масці, геть один,
ізольований, роздавав вказівки за допомогою мікрофону,
а грали дублери.
Ми могли знімати лише ззаду, бо акторів не було.
Приготувалися, хлопці. Перший дубль.
Почали!
Перші кілька днів зйомок я відчував…
Х. А. з нами не було, бо він хворів,
але ми чули його голос - він звучав ніби з того світу.
Почали!
Ви замерзаєте. Пусті погляди. Ви помрете цієї ночі.
Я хочу бачити, що ви думаєте про те, що помрете сьогодні вночі.
- Платеро. - Я не бачу, що ви помираєте.
Було дуже дивно.
І це, здається, ідеально передавало
атмосферу подій 72-го року - реальність і нереальність водночас,
життя й смерть - такий був початок наших зйомок.
Ми чекали на цей момент більше року,
від самого кастингу, і от, нарешті, ми були тут.
Перші сцени були сцени з Нумою, камери були дуже близько.
Тож ми одразу взялися до справи. Круто.
Тут скрізь оця штука.
Але все круто. Дуже потужно.
У кожній сцені потрібно викладатися.
Буває таке, що чекаєш на команду «мотор»,
а сам думаєш лише про те, що це все відбувалося насправді.
У міру одужання один за одним почали з'являтися актори.
Кожного дня ми визначали, які саме сцени можемо зняти сьогодні.
Не міняємо кадр. Дайте світло, будь ласка.
Додайте снігу.
Більше снігу на Марсело.
Я починаю звикати й розуміти, що треба робити.
Х. А. сьогодні вийшов з будки, це зовсім інша справа.
Він був поряд з нами.
Ми спробували дещо. Круто.
На майданчику щодня треба підкорювати вершину.
Метафоричну, звісно.
Кожна нова сцена - «Сьогодні знімаємо лавину»,
«Сьогодні йдемо на гору на заході»…
Іншими словами, всі сцени вимагали серйозних фізичних зусиль.
І технічних також.
Допоможіть!
Нумо, ти цілий? Нумо!
- Допоможіть! - Нумо!
- Будь ласка! - Васко, де ти? Васко!
Нумо, де ти?
- Знято. - Чудова робота, Хуан Дієго. Супер.
- Молодець, друже. - Ми вижили.
Вижили, чувак. Нам ледь голови не повідривало.
Дуже важко.
Дуже холодно.
Роберто.
Нандо.
ТИЖДЕНЬ 2. ПЕРШИЙ ПІДЙОМ НА МАЙДАНЧИК У ГОРАХ…
…НА ВИСОТУ МАЙЖЕ 3000 М
ДЕЯКІ З АКТОРІВ УПЕРШЕ В ЖИТТІ ПОБАЧИЛИ СНІГ
Найбільшою складністю була погода.
Гори неможливо контролювати, тож підлаштовуватися маєш ти.
А підлаштовуватися, коли обмаль часу, складніше за все.
Особливо коли стільки членів знімальної групи не місцеві
й мають жити на гірськолижному курорті в самий розпал сезону.
Було дуже складно.
Перед нами стояло дійсно складне завдання -
діставатися дуже важкодоступних місць
з усім обладнанням, з хорошими камерами -
з усім тим, що дозволило б нам передати всю ту красу й велич,
наскільки це взагалі можливо.
Ми знімали на висоті 3000 метрів -
багато снігу, належні заходи безпеки,
пересуватися було важко, і справи йшли повільно.
Ми намагалися від самого початку ввійти в ритм зйомок.
Поки нам це вдалося, минув певний час.
Давайте. Отак. Ще три метри.
Карлітосе, обличчям до камери, щоб ми бачили.
Якщо в тебе йде кров, витри. Залишайся в образі.
Що в тебе з носом?
- Кров пішла. - Чого?
Таке трапляється.
Висота, фізичні навантаження…
- Довелося зупиняти? - Ні, так і зняли.
Ми на сьогодні закінчуємо.
Гарний захід сонця, остання сцена, останній дубль.
Дуже гарне світло, треба користатися.
- Сцена 41. - Мотор!
- Добре. - Останній кадр.
Можна видихнути.
Дуже добре. Супер.
Я тобі дещо скажу. Сьогодні в нас паелья.
Оце буде номер, якщо раптом прийде дієтолог.
Усі персонажі від моменту катастрофи до моменту порятунку
поступово втрачали вагу.
Це буде важко, але ці персонажі й ця історія
вимагають певного рівня самовідданості.
Це теж частина акторської роботи, і ми всі готові.
У них є дульсе-де-лече, а мені не можна.
- Де дульсе-де-лече? - Ось. Бачиш мус?
- Оцей? - Ні, той, що без етикетки.
- Не сумуй, я з'їм його за тебе. - Дякую.
- Що ж тут поробиш. - Ось понюхай. Він тхне.
Ах ти ж паскудник!
У міру просування сюжету
ми за допомогою макіяжу загострюємо їхні риси обличчя,
що додає фільму реалістичності.
Актори виявили мужність і зголосилися на те,
щоб знімати сцени хронологічно, поступово втрачаючи вагу.
У мене герпес від недоїдання.
- Взагалі не їси нічого? - Той герпес від роботи.
Я вже скинув 20 кіло.
- Годі вихвалятися. - Гаразд.
Коли ти востаннє їв, Беррутті?
Минулого грудня.
Тримайтеся!
Знімаємо лавину. Друге березня 2022 року.
- Тиша, будь ласка. - Я втиснуся тут.
Просять тишу.
Увага, приготувалися.
Тиша в цьому фільмі - це все.
У сцені з лавиною акторам справді дісталося.
По їхніх обличчях це видно впродовж усієї сцени.
Щоб відтворити лавину, ми зробили снігові гармати. Пневмогармати.
Зарядили їх снігом і вистрілили всередину літака,
пробивши стіну з валіз.
Камера!
ДЛЯ БЕЗПЕКИ АКТОРІВ У ЦІЙ СЦЕНІ БУЛО ВИКОРИСТАНО ГУМОВІ КОПІЇ ВАЛІЗ
Вони мали вилазити з-під поверхні.
Ми зробили кілька порожніх платформ.
Актори чекали на свою чергу й вилазили крізь отвір,
але кожен мав продертися крізь добрячий шар справжнього снігу.
Там було неймовірно холодно.
Це жах. Просто жах.
Не уявляю, як вони вижили. Це неможливо.
Лише трохи снігу - і в тебе вже все палає.
Ти задихаєшся і впадаєш у відчай.
Тримайтеся!
- Дуже важко. - Це не описати.
Ми не очікували, що буде так складно.
Це важко, але виглядає неймовірно.
Вилазь!
Знято.
ТИЖДЕНЬ 12. ТРЕТЯ ГРУПА ВЕДЕ ВИСОТНІ ЗЙОМКИ
Сьєрра-Невада - це однозначно виклик.
Це не ті натурні зйомки,
до яких ми звикли.
Це, все ж таки, гори. А гори - не надто гостинне місце.
Велика висота багато в чому нас обмежувала.
На такій висоті в горах дуже важко знімати.
Один, два, три, пішов.
ТРЕТЮ ГРУПУ ОЧОЛИВ РЕЖИСЕР-НОРВЕЖЕЦЬ
Подивись униз на сніг.
Три, два, один, і пішли далі.
- Є, знято. - Добре, я задоволений.
Ви підніметеся й розіб'єте табір,
тобто влаштуєтеся на ночівлю на цій скелі.
Діалог почнемо знизу,
потім піднімемо камеру й почнемо знову згори,
потім, якщо вистачить часу, повторимо.
Але я не думаю, що вистачить.
Отакий план.
За сюжетом вони кілька разів вирушають у гори.
Спочатку головні герої шукають якісь припаси,
а зрештою - шлях, як вибратися з гір.
Це ми й намагаємося показати.
ГРУПА ДОСЯГАЄ НАЙВИЩОЇ ТОЧКИ СЬЄРРА-НЕВАДИ - МАЙЖЕ 3300 М
Молодці, хлопці.
Нандо теж. Секундна пауза.
Короткий погляд у камеру.
Знято.
Усе добре?
ТИЖДЕНЬ 16 ОСТАННІЙ ТИЖДЕНЬ У СЬЄРРА-НЕВАДІ
ЗЙОМКИ ПОРЯТУНКУ ПАСАЖИРІВ
В останній день зйомок у Сьєрра-Неваді, в горах,
біля фюзеляжу на природі
ми знімали прибуття…
Кожного разу розчулююся.
Ми знімали прибуття рятувальників.
Коли вони вже знають, що Нандо й Канесса дійшли,
і вони готуються до порятунку, осмислюють минулі 72 дні.
Невдовзі вони залишать цей свій «дім» і спільноту, що в них виникла.
Вони дуже хочуть повернутися й міркують, як світ сприйме те, через що вони пройшли.
Дуже важкий, але чудовий період часу добігає кінця.
Найскладніший.
Це було дуже непросто, як фізично, так і психологічно.
Але ми раді, що пройшли все це від початку й до кінця,
і вдячні за все.
Мені багато чого дали Сьєрра-Невада, Гранада й Іспанія. Багато чого.
Коли прибули гелікоптери, вся наша група…
Я не скажу, що ми відчули те саме,
що свого часу відчули пасажири,
але в нас усіх було це відчуття…
«Усе скінчилося».
Ще багато чого треба зняти, але найскладніше -
гори, фюзеляж, персонажі,
втрата ваги, життя разом, а до всього ще й пандемія,
через яку довелося жити в ізольованому гірському селі, -
цей період максимальної концентрації зусиль, праці, енергії,
технічних складностей, невдач, радощів, усього - він закінчився.
Я вже не можу.
Це було круто. Дякую.
Усе скінчилося.
Це був один з найемоційніших моментів,
що я переживала на майданчику.
Щось неймовірне.
ТИЖДЕНЬ 20. ГРУПА ВИРУШАЄ В УРУГВАЙ ДЛЯ ЗЙОМОК ФІНАЛЬНИХ СЦЕН ФІЛЬМУ
ВПС ЧИЛІ
Це диво.
- Про що ти, мамо? - Це диво.
Знято. Браво.
ВІТАЄМО В САН-ФЕРНАНДО
ВІТАЄМО ВДОМА
ЧИЛІ ТА УРУГВАЙ
Дякую всім!
Чудова робота! Ви всі неймовірні!
Три, два, один. Мотор!
ГРУДЕНЬ 2022 Р. СТУДІЯ NETFLIX, МАДРИД
Знято.
…як нам зняти сцену катастрофи, знаючи, що в усіх своїх фільмах
він покладається на механічні спецефекти,
акторську гру й роботу каскадерів,
створюючи те, що Байона вміє створювати неперевершено,
а саме ефект присутності, коли глядач відчуває себе всередині подій,
в самому їхньому серці.
Три, два, один, почали!
У нас є невеличкі декорації під конкретні кадри.
Ще в нас є половина фюзеляжу на спеціальній платформі,
щоб відтворювати рухи й різні кути нахилу літака,
а також тряску.
Ще маємо цілий фюзеляж на таких собі надувних «легенях» -
це для зйомок всередині літака
під час нормального польоту, коли вони грають у карти,
розмовляють, жартують і таке інше.
Літаки в реальності досягають таких кутів, тож усе достовірно.
М'яч котиться по підлозі. Мотор! Панчо, подивись у вікно!
Ви зараз розіб'єтеся, попереду гора!
А тепер сонце!
Знято.
Мотор!
Важливою складовою фільму стала створена нами тросова система,
що дозволяє відтворювати такі рухи,
з такою швидкістю й у таких напрямках, як нам треба.
Тож ми так переробили крісла в фюзеляжі,
щоб актори самі могли брати участь у трюках.
Ми вдосконалили всі крісла, додали в них поролону.
Разом з командою, що відповідає за спецефекти,
ми створили гумові столики й підлокітники,
щоб актори не травмувалися при зіткненні з ними.
Усі фони в фільмі реальні.
Це або кадри, відзняті в Андах, або реальні фото Анд.
Оскільки фільм заснований на реальних подіях,
глядачам не сподобалась би графіка,
бо вона вбиває реалізм.
Я дуже задоволений роботою Фелікса Берхеса й компанії El Ranchito.
Один, два, три, знято!
Гастоне!
Їх вважали мертвими.
Уругвай!
У фільмі звучать голоси тих, хто не вижив.
Як на мене, він дає відповіді на всі питання, що висіли в повітрі.
Це дуже емоційний відрізок у житті, і це набагато більше, ніж фільм.
Завдяки цьому фільму відкриваються такі рівні підсвідомості,
про які й не здогадуєшся.
Саме цей фільм став для мене найбільшою школою кіномистецтва загалом.
Це були емоційні гойдалки,
але ми всі згодні з тим,
що нам надавала сил дружба, яка нас зв'язала.
Скільки разів мене кидали за ґрати…
Досі не віриться.
Не знаю, як вони вижили, але завдяки тому, що вони повернулися,
ми дізналися, що сталося.
Це не просто переказ подій,
фільм показує, що стало з тими хлопцями,
як це - бути живими, коли для всього світу ти помер.
Народ, це все.
СУБОТА, 3 ГРУДНЯ 2022 Р. КІНЕЦЬ ЗЙОМОК «СНІГОВОЇ СПІЛЬНОТИ»
Фільм викликає масу емоцій.
Байона зібрав нас усіх разом через 50 років після тих подій.
Цю історію досі ніхто так не розповідав.
Байона з тих, хто не заспокоїться, доки сцену не буде знято як треба.
Він не зупиняється, поки кадр не почне зворушувати,
поки не зачепить щось у душі.
Я геть по-іншому усвідомив акторську гру.
Цей фільм навчив нас багато чого,
що ми зможемо використовувати в інших проєктах.
Іноді хочеться його задушити. А іноді - обійняти.
Але жодних сумнівів:
завдяки цьому досвіду я виріс як людина і як актор.
Любий наш Х. А.
Ти наша радість
Ти в наших серцях
Мені здається, Х. А. вклав усю душу в цю історію.
Він дуже щільно працював з Пабло.
Мабуть, він створив найкращий свій фільм.
Ми всі чули історію про героїв,
що повернулися додому, перетнувши Анди.
Але не історію тих невідомих героїв,
які дали змогу решті повернутися.
Коли бачиш, як він занурюється в історію,
як він все проживає з самого першого дня, цю увагу до деталей,
ти відчуваєш, що між вами є нерозривний зв'язок.
Для мене Х. А., може, не один з нас, пасажирів, але близько до того.
Майже один з нас.
Фільм дозволяє нам згадати, хто ми є.
СНІГОВА СПІЛЬНОТА: КИМ МИ БУЛИ В ГОРАХ?
Переклад субтитрів: Андрій Кисельов