Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Klockan är nästan tio på förmiddagen.
Vi är på väg upp på berget. Det är en vacker dag i Sierra Nevada.
Vi är här med Carlitos Páez Vilaró,
Vasco Echavarren,
Coco Nicolich,
Enrique Platero,
och den otrolige Antonio Vizintín.
- Vi är glada att vara här. - För dag två på berget.
Dag två på berget.
Det känns kyligare idag.
Blåsigare. Berget väntar. Det välkomnar oss.
Berget omfamnar oss.
Och vi besvarar omfamningen.
SNÖNS BRÖDRASKAP: VILKA VAR VI PÅ BERGET?
Jag hittade boken La sociedad de la nieve under min research för The Impossible.
The Impossible tog ett år att filma.
Den sista inspelningsdagen satt Belén i telefon
med de överlevandes advokat.
Hon redde ut de sista formaliteterna som behövde lösas
för att förverkliga den här filmen.
Fredagen den 13 oktober 1972
störtade ett chartrat uruguayanskt militärflygplan i Anderna.
Sexton av de 40 passagerarna överlevde 72 dygn i ödemarken.
Händelsen blev känd som "miraklet i Anderna".
När Bayona fick filmidén kunde vi skapa oss en bild
av manuset och allt annat.
ÖVERLEVANDE
Vi började känna oss hoppfulla.
Vi blev lättade och glada över att alla skulle inkluderas i berättelsen.
Vi ställde inga krav på J.A., inga villkor alls…
ÖVERLEVANDE
…vad gällde manuset eller någonting.
Allt jag sa till J.A. var:
"Gör som du vill, men kom ihåg att det gäller mitt liv."
ÖVERLEVANDE
Det var en fruktansvärd tragedi, åtminstone för mig.
Tänk er att mista sin mamma, sin syster och sin bästa vän på samma dag
och behöva begrava dem med sina egna händer.
Att vistas på värsta tänkbara plats i 72 dygn.
Att genomföra den mest monumentala bergsvandringen av alla.
Filmen visar…
SYSTER TILL FERNANDO VÁZQUEZ - OMKOMMEN
…hur storslaget hemsk den där platsen
där naturen regerar i all sin makt faktiskt är.
Om man inte får se det själv,
ÖVERLEVANDE
kan man inte förstå hur det är att vandra i den enorma bergskedjan.
Tänk dig hur det är för oss. Det är som att vara där igen.
OKTOBER 2021. FILMTEAMETS FÖRSTA RESA
TILL VALLE DE LÁGRIMAS (ANDERNA), NEDSLAGSPLATSEN.
EXPEDITIONSTEAMET BENEGAS BROTHERS LEDER GRUPPEN
En av de mest slående sakerna
med Valle de las Lágrimas, där planet störtade, är ljudet.
Det är en plats utan liv.
Det är helt tyst.
Och sen kommer vindstötarna
som är oerhört starka på 4 000 meters höjd.
Första gången vi filmade i Anderna
var det ett mycket snöfattigt år.
Vi filmade och ägnade tid åt att förstå omgivningarna,
men vi fick åka tillbaka ett år senare för att spela in.
Vid inspelningens slut reste J.A., fotografen,
specialeffektskoordinatorn och Enzo, som spelade huvudrollen,
till Valle de las Lágrimas för att filma material
som känns som hämtat ur en storslagen naturfilmsdokumentär.
Det var som om berget gav oss sin välsignelse.
Det snöade jättemycket, nästan lika mycket som året för olyckan
som är ett av de snörikaste åren någonsin i området.
- Vad ska jag göra? - Det kommer J.A. att säga.
De bad oss komplettera lite uppgifter.
SEPTEMBER 2021. ZOOM MED HOPPFULLA ROLLSÖKANDE.
- Och prata med dig lite. - Okej.
Sitter du helst vid fönstret eller gången?
Vid fönstret eller gången?
Vänta.
DE KOMMER NU ATT FÅ EN LIVSOMVÄLVANDE NYHET…
- Va? - Fönster eller gång?
Fick jag rollen?
Säg det nu. Kom igen.
Gör inte så här. Kom igen. Sluta.
María Laura Berch gjorde ett enastående jobb som rollbesättare.
PRODUCENT
Därefter coachade hon skådespelarna i sex, sju långa månader.
Det var ett mycket bra beslut att inte använda stora namn.
Målet var, som med filmen i övrigt,
att arbeta levande och verklighetsnära.
Är du ombord?
Du är hemsk.
Varför gör ni så här mot mig?
Jisses.
Vänta, är det på riktigt?
Vi sökte personer som liknade dem de spelade,
men det viktigaste var att de hade samma personlighet.
Det, i kombination med 140 inspelningsdagar,
ledde till att vi på inspelningen
fick ett eget Snöns brödraskap som påminde om filmens.
- Det här har du förtjänat. - Wow, jag fattar det inte.
Jag måste spela Roberto Canessa. Jag vill det, menar jag.
Jag ville det så mycket. Jag är helt besatt.
Lägg av.
Herrejävlar!
- Är du beredd? - Ja, bara kör.
Tack vare Bayona
Ska vi ut på segerrunda!
Häng på, sjung med mig…
DECEMBER 2021. SKÅDESPELARNA REPETERAR OCH TRÄNAR I BARCELONA.
Dagens övning inriktar sig på underkroppen och den är jobbig.
Vi ska göra fyra set idag och jobba genom hela benet.
Ni ska göra tio repetitioner och hålla dem i tre sekunder.
Tre, fyra.
En, två, tre.
Snyggt. Slappna av. Och spänn. Lyft.
Perfekt!
- Kom igen! - Jobba, fortsätt.
- Kom igen. - Upp. Sex. Knäna isär.
Fyra.
Tio.
Bra jobbat idag.
Jobbigt men nyttigt, visst?
Dags att åka hem, äta och vila.
Jag dog den 11 december 1972 klockan 10 på förmiddagen.
Jag var den 29:e som lämnade resan som vi påbörjat 58 dagar tidigare.
Jag lämnade kvar 16 vänner.
J.A. gjorde ett enastående jobb som regissör.
Det var nog en av hans favoritdelar av projektet.
Många av skådespelarna var oerfarna eller hade bara jobbat med teater.
De var inte vana vid kameran, men med J.A. som regissör,
under hans finkänsliga ledning, glänste de.
Nando vill ge sig av nu, men han är rädd.
När Roberto säger "vi måste laga radion",
säger Nando: "Det går inte. Vi ger oss av."
Roberto säger: "Vi måste försöka laga den."
"Går det inte, ger vi oss upp i bergen."
Det passar honom för han är också rädd.
Han säger: "Okej, jag har åtminstone Roberto."
Kör! Så där, ja!
- Upp! - Här!
Ner!
Upp!
Ni tog er upp!
Upp om fyra. Ni är utmattade.
Skådespelarna behöver näring.
Man måste ge dem så mycket information som möjligt
och bistå dem på alla vis man kan.
När jag jobbar med skådespelare ger jag dem utrymme.
De får utrymme att experimentera,
att göra misstag om det behövs.
Jag säger: "Gör misstag. Det gör inget, vi tar om det."
Då kan de testa saker.
För att kunna testa behöver de vara välinformerade.
Vi åker till Granada om fyra dagar. Jag kan inte fatta det.
Det blir intensivt, men häftigt.
Vi är redo att gå ut på plan. Vi vill ut dit nu.
- Ler vi med öppen mun eller stängd mun? - Öppen!
Vad gäller antalet flygkroppar så byggde vi de små,
PRODUKTIONSDESIGNER
den på plattan, de här två… Totalt fem.
Alla fyllde olika funktioner.
Det kan verka galet med fem, men det är det inte.
Var och en har en specifik funktion, och tillsammans skapar de en helhet.
Det svåraste med flygplanet på berget var att föra det dit.
Det byggdes här i Madrid och transporterades i ett stycke
till Sierra Nevada. Där delades det i tre delar
som fördes upp till den högt belägna inspelningsplatsen.
Inte lika högt som högsta toppen,
men platsen låg i de högsta delarna av bergskedjan.
DEN 13 DECEMBER 2021 FLYGKROPPEN FÖRS TILL GRANADA
Vi hade ett flygplan där uppe, men vi hade även ett på marknivå
mitt ute i en olivlund i Granada.
Det planet kunde röra sig i höjdled.
Vi byggde en ställning så vi kunde höja och sänka hela planet.
Vi sprutade konstsnö runt planet och sänkte ner det.
SPECIALEFFEKTSKOORDINATOR
Sen kunde vi justera höjden för att variera hur snötäckt det var.
Idag är vi på den andra inspelningsplatsen…
SPECIALEFFEKTSKOORDINATOR, SNÖ
…och omvandlar den till en byggplats, till ett vinterparadis.
Just nu sprejar vi platsens utkanter.
Vi använder två typer av konstsnö. En är en ren cellulosaprodukt.
Den andra består av cellulosa och stärkelse.
Utöver det hade vi ett tredje plan på en inspelningsplats uppe i bergen.
På 2 000 meters höjd.
Vi byggde en stor hall med led-skärmar och återskapade bergen,
för vi vill undvika greenscreen.
Sen byggde vi ett plan till olycksscenen.
Det blev plan nummer fyra.
Det monterades på en rörlig, hydrauliskt styrd platta
som gjorde att vi kunde ändra planets vinkel
och skapa turbulens som under en verklig flygfärd.
Sen hade vi mindre partier av planet
som användes för starkare turbulens eller för nedslaget, för specifika klipp.
Delta, bild 1 alpha. Tagning två.
Första inspelningsdagen hade regissören och samtliga skådespelare covid.
- Var sitter Pancho Abal? - Främst.
Längst fram. Hoppa in.
Första dagen satt regissören i ett bås
med munskydd och helt ensam med mikrofon, helt isolerad och långt från alla.
Han instruerade teamet därifrån och använde stand-ins.
Vi filmade bara bakifrån. Vi hade inga skådespelare.
Hör på nu. Vi börjar med den första.
Nu!
De första dagarna kände jag mig…
FÖRFATTARE, MEDPRODUCENT
J.A. höll avstånd på grund av covid,
men vi hörde hans röst som lät som om den kom från andra sidan.
Börja!
Ni fryser. Tomma blickar. Ni kommer att dö ikväll.
Jag vill se att ni kommer att dö, att ni tror att ni ska dö.
- Platero. - Jag ser inte att ni dör.
Det var så märkligt.
Jag kommer inte på något bättre sätt att spegla det som hände 1972,
det som ägde rum mellan verklighet och overklighet,
mellan liv och död, än hur vi inledde filmandet.
Vi har väntat på det här ögonblicket i över ett år, sen vi fick rollerna.
Nu när vi är här, känner man: "Äntligen."
De första scenerna var med Numa, och kameran gick väldigt nära.
Det kändes som en stark början. Det var häftigt.
Mycket sånt här på insidan.
Det är mycket intensivt. Mäktigt.
Alla tagningar kräver mycket av en.
Ibland blir det lite väntan innan kamerorna börjar rulla.
Då kommer tankarna på att det är en verklig historia.
Skådespelarna började tillfriskna efter ett par dagar.
De dök upp en efter en.
Vi fick tänka ut vilka tagningar vi kunde göra den dagen.
Håll kvar den bilden. Ställ in ljuset, tack.
Lite mer snö.
Mer snö på Marcelo.
Jag börjar känna mig mer tillrätta, jag förstår mer.
J.A. kunde lämna båset idag. Det gjorde stor skillnad.
Han var med oss. Vi testade olika saker. Det var kanon.
På inspelningen besteg vi ett berg varje dag.
Ett metaforiskt berg.
Inför varje ny scen, sa vi: "Nu måste vi filma lavinen."
"Nu måste vi klättra uppför berget i väster…"
Alla tagningar var både mycket fysiskt krävande
och tekniskt krävande.
Hjälp!
Numa, gick det bra? Numa!
- Hjälp! - Numa!
- Snälla! - Vasco, var är du? Vasco!
Numa, var är du?
- Bryt. - Bra jobbat, Juan Diego. Jättebra.
- Snyggt. - Vi överlevde.
Vi överlevde. Vi blev nästan halshuggna.
Det var mycket intensivt. Mycket kallt.
Roberto.
Nando.
VECKA 2. FÖRSTA GÅNGEN TEAMET ÅKER TILL INSPELNINGSPLATSEN PÅ BERGET…
…NÄSTAN 3 000 METER Ö.H.
NÅGRA AV SKÅDESPELARNA SÅG SNÖ FÖR FÖRSTA GÅNGEN.
Det svåraste var att jobba under förhållandena på berget.
Man kan inte styra berget. Man måste anpassa sig.
Den största utmaningen var att anpassa sig under tidspress.
Särskilt när så många i teamet var långt hemifrån
på en skidanläggning mitt under högsäsong.
Det var oerhört komplicerat.
Vi bestämde oss för att göra något som var mycket komplicerat.
FILMFOTOGRAF
Vi skulle ta oss till platser som är svåra att nå
med ordentlig utrustning, med bra kameror.
Med utrustning som kunde fånga de majestätiska platserna
på bästa möjliga vis.
Vi filmade 3 000 meter över havet på en snörik plats.
Alla säkerhetsåtgärder gjorde det svårt att ta sig runt.
Arbetet gick långsamt.
Vi försökte hitta känslan i filmen från första stund,
därför tog det ett tag innan vi fick till en produktiv dynamik.
Kom igen. Jättebra. Släpa den tre meter.
Titta mot kameran, Carlitos. Låt oss se vad du gör.
Torka av dig om du blöder. Håll dig nära Carlos.
Vad hände med din näsa idag?
- Jag fick näsblod. - Varför det?
Sånt händer.
Höjden, den fysiska ansträngningen…
- Tvättade du dig? - De använde det i scenen.
Vi håller på att avsluta för dagen.
Det är dags för en fin solnedgång, en sista scen och en sista tagning.
Vi måste utnyttja det här vackra ljuset.
- Vi går vidare till scen 41. - Tagning.
- Okej. - Sista tagningen.
Fullkomligt avslappnad.
Mycket bra. Jättefint.
Hör på nu. Idag får vi paella.
Tänk vilken märklig slump om dietisten skulle komma idag.
Alla rollfigurerna, från olycksdagen till räddningen,
gick successivt ner i vikt.
Det blir jobbigt, men uppoffringar som rollen och berättelsen kräver
och som tillför något, är alla beredda att göra.
Det finns dulce de leche-mousse och jag får inte äta den.
- Var finns det dulce de leche? - Här, det är mousse.
- Den här? - Den där omärkta.
- Bara lugn. Jag äter den åt dig. - Tack.
- Man får gilla läget. - Kolla. Den luktar illa.
Din jäv… Du är inte sann.
Ju längre inspelningen pågår,
SPECIALEFFEKTSSMINK
desto mer använder vi smink för att framhäva deras drag.
Det är något som verkligen bidrar till filmen.
Skådespelarna var djärva nog
att filma i kronologisk ordning och gå ner i vikt efter hand.
Jag fick munsår av att äta för lite.
- Du äter väl inte alls? - Munsår av hårt arbete.
Jag har gått ner 20 kilo.
- Sluta skryta om det, tänk på… - Sant.
När åt du senast, Berrutti?
I december förra året.
Håll ut!
Vi filmar lavinen. Den 2 mars 2022.
- Tystnad, tack. - Jag ska pressa in mig här.
De har bett om tystnad.
Lystring. Vi börjar nu.
Tystnaden går före allt här.
Lavinscenen var mycket ansträngande för skådespelarna.
Man ser det på deras ansikten genom hela scenen.
Vi använde snökanoner, luftkanoner, till lavinen.
Vi fyllde dem med snö och sköt rakt in i planet så resväskorna föll ner.
Kameran rullar.
FÖR ATT INTE SKADA SKÅDESPELARNA VAR RESVÄSKORNA GJORDA AV GUMMI
De skulle dyka upp underifrån.
Vi hade flera ihåliga ställningar.
De måste invänta sin tur innan de dök upp ur ett hål,
men de måste tränga sig genom ett rejält lager snö.
Det var oerhört kallt.
Det är oerhört påfrestande.
Jag vet inte hur de överlevde. Det övergår mitt förstånd.
Det behövs inte mycket snö för att det ska göra ont.
Man kvävs och tappar hoppet.
Vänta!
- Det är intensivt. - Otrol… Jag vet inte.
Lavinen blev jobbigare än vi trodde.
Det gör ont, men det ser grymt bra ut.
Upp!
Bryt.
VECKA 12. ETT TREDJE TEAM FILMAR HÖGHÖJDSSCENERNA
Sierra Nevada gav oss onekligen något att bita i.
Till skillnad från andra utomhusmiljöer
där vi brukar spela in är det här ett berg.
Berg är ogästvänliga platser.
Den höga höjden var en nackdel som begränsade oss.
Det har varit besvärligt att filma så högt upp i bergen.
DET TREDJE TEAMET HAR EN NORSK REGISSÖR
Titta ner i snön.
Tre, två, ett och börja gå.
- Bra. Bryt. - Okej. Den satt. Jag är nöjd.
Ni ska klättra dit upp och slå upp bivacken,
det vill säga sovsäcken, högst upp på klippan.
Vi filmar dialogen underifrån,
REGISSÖR, BERGTEAMET
sen höjer vi kameran och tar om den ovanifrån.
Hinner vi, tar vi det en gång till,
men jag tvivlar på det.
Det var allt.
Som ni vet, ger de sig ut på ett antal expeditioner.
Huvudpersonerna söker efter förnödenheter.
Till sist försöker de ta sig från bergen.
Det är lite av det vi försöker skildra.
TEAMET NÅR SIERRA NEVADAS HÖGSTA PUNKTER, NÄSTAN 3 300 M.Ö.H.
Bra jobbat.
Nando också. Stanna upp en sekund. Vänd dig lite mot kameran.
Bryt.
Bra så?
VECKA 16. SISTA VECKAN I SIERRA NEVADA. RÄDDNINGEN AV DE ÖVERLEVANDE SPELAS IN.
Sista inspelningsdagen i Sierra Nevada,
vid flygplansexteriören på berget,
filmade vi ankomsten… Nu blir jag känslosam.
Vi filmade när räddningshelikoptrarna kom.
De vet att Nando och Canessa lyckades ta sig hela vägen.
De förbereder sig för räddningen
och för att förlika sig med de senaste 72 dagarna.
De ska lämna det som blivit deras hem och samhället de har bildat.
De är ivriga över att få komma hem
och undrar hur världen ska reagera på det de genomlevt.
En mycket fin men intensiv period närmar sig sitt slut.
En mycket hård tid. Den har varit både fysiskt och emotionellt krävande.
Vi är glada över att ha tagit oss genom processen.
Vi är tacksamma.
Jag tar med mig många lärdomar från Sierra Nevada, Granada och Spanien.
När helikoptrarna anlände, tror jag att hela teamet…
Jag säger inte att vi kände samma sak som överlevarna på berget.
Men vi hade vår eget ögonblick av…
"Det är över."
Mycket återstod att filma, men det svåraste:
Berget, vraket, rollfigurerna,
viktnedgången, att bo ihop, covid ovanpå allt annat,
att leva tätt ihop i en isolerad bergsby…
Den perioden av intensiv koncentration, hårt arbete, långa dagar, energi,
teknik, lidande, glädje, allt, den var över.
Ja, jag är slut.
Det var toppen. Tack.
Det är över.
Det var nog ett av de starkaste ögonblicken
jag har upplevt på en filminspelning.
Helt makalöst.
VECKA 20. TEAMET RESER TILL URUGUAY FÖR ATT SPELA IN FILMENS SLUT.
Det är ett mirakel.
- Vad menar du med mirakel, mamma? - Det här miraklet.
Bryt. Jättebra.
VÄLKOMNA TILL SAN FERNANDO
VÄLKOMNA HEM
CHILE OCH URUGUAY
Tack ska ni ha!
Otroligt bra jobbat! Kom igen, allihop!
Tre, två, ett. Tagning.
DECEMBER 2022. NETFLIX MADRID-STUDIO. KRASCHEN.
Bryt.
Hur skulle vi spela in flygkraschen med tanke på att Bayona
tidigare bara använt sig av realistiska, fysiska effekter
med riktiga skådespelare och stuntmän?
Hur skulle vi lösa det som Bayona gör så bra som regissör,
nämligen att få tittarna att känna att de är där, mitt i handlingens centrum?
Tre, två, ett. Nu.
Vi har mindre kulisser främst för specifika tagningar.
Sen har vi en halv flygkropp på en kardanaxel
för att åstadkomma planets rörelser och olika lutningsgrader,
samt alla skakningarna.
Vi har även en komplett flygkropp ovanpå luftkuddar,
men det är mest för att visa flygplanet under normala förhållanden,
när passagerarna spelar kort, skojar, stimmar och sånt.
Verkliga plan kan stiga så här brant, och det gjorde de med.
En boll rullar på golvet. Tagning! Pancho, titta ut!
Ni håller på att krascha! Planet är framåt!
Och nu, solen!
Och bryt.
Vajerstunt har blivit en viktig del av den här filmen,
för det gör att vi kan skapa rätt sorts rörelser
i de hastigheter och riktningar vi vill.
Därför måste vi preparera sätena inne i planet
så skådespelarna själva kan utföra sina stunt.
Vi modifierade sätena och fyllde dem med mer stoppning.
Tillsammans med specialeffektsteamet
konstruerade vi brickor och armstöd av gummi
för att förhindra skador under sammanstötningarna.
Alla bakgrunder i filmen är äkta.
De består av filmklipp eller foton tagna i Anderna.
Det är en verklighetsbaserad film,
och då brukar inte publiken gilla den digitala stilen
som får saker att se mindre realistiska ut.
Jag är mycket nöjd med Félix Bergés och Ranchitos arbete.
Ett, två, tre, bryt!
Gastón!
Vi trodde de var döda.
Uruguay!
Filmen ger röst åt personerna som blev kvar.
Jag upplever att den rätar ut de sista frågetecknen.
Det var en känslofylld period, och det här är mycket mer än en film.
Med den här filmen når vi fram till lager av medvetande
som vi inte visste fanns.
Det är den film jag har lärt mig mest av, i varje skede.
Det var en känslomässig berg- och dalbana,
men alla kunde enas om att det som fick oss att fortsätta
var kamratskapet och vänskapsbanden vi knöt.
Många gånger har jag suttit inne…
Det verkar omöjligt än idag.
Jag förstår inte hur de överlevde,
men tack vare det fick vi veta vad som hände.
Istället för att bara berätta historien visar filmen vad ungdomarna var med om,
och hur de blev tvungna att acceptera att de var levande döda.
Killar, vi är klara!
LÖRDAGEN DEN 3 DECEMBER 2022. FILMANDET AV "SNÖNS BRÖDRASKAP" ÄR KLART
Filmen rör förstås upp en massa känslor.
Bayona har fört oss samman 50 år efter händelsen.
SYSTER TILL FELIPE MAQUIRRIAIN, OMKOMMEN
Så här har historien aldrig berättats förut.
Bayona ger sig inte förrän en scen är perfekt.
Han slutar inte försöka
förrän en tagning berör och får honom att känna något äkta.
Min syn på skådespeleri har förändrats helt.
Jag tror att vi alla har fått med oss verktyg
till framtida projekt och för att växa i yrket.
Ibland vill man döda honom. Andra gånger vill man krama honom.
Men hela den här upplevelsen
har hjälpt mig att växa som person och konstnär.
Min käre J.A.
Du är lyckan
I mitt hjärta
Jag tror att J.A. lade ner själ och hjärta i den här historien,
genom det täta samarbetet med Pablo,
för att kanske göra sitt livs bästa film.
Alla har hört historien om hjältarna
som korsade Anderna och lyckades ta sig hem.
Men vi har inte hört de anonyma hjältarnas berättelse,
de som gjorde att resten kunde återvända.
När någon hänger sig totalt åt en berättelse,
när de ger allt från dag ett, och lägger stor vikt vid detaljer,
då inser man att det finns ett obrytbart band.
DOTTER TILL JAVIER, ÖVERLEVANDE, OCH LILIANA METHOL, OMKOMMEN
Enligt mig blev J.A. inte en överlevande, men nästan. Nästan en överlevande.
Filmen ger oss möjligheten att återse dem vi en gång var.
SNÖNS BRÖDRASKAP: VILKA VAR VI PÅ BERGET?
Undertexter: Jessika Johansson