Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Klokken er nesten ti om morgenen.
Vi er på vei opp fjellet. Det er en vakker dag her i Sierra Nevada.
Vi er her med Carlitos Páez Vilaró,
Vasco Echavarren,
Coco Nicolich,
Enrique Platero,
og Antonio Vizintín, som har det storartet.
- Det er moro å være her. - Dag to i fjellene.
Dag to i fjellene.
Det føles kaldere i dag. Jeg vet ikke.
Mer vind. Fjellet venter. Ønsker oss velkommen.
Fjellet omfavner oss. Og vi omfavner det tilbake.
SNØSAMFUNNET: HVEM VAR VI OPPE I FJELLENE?
Jeg kom over boka Society of the Snow da jeg gjorde research til The Impossible.
The Impossible tok et år å filme.
PRODUSENT
Den siste innspillingsdagen snakket Belén med advokaten til de overlevende,
og avrundet kommunikasjonen rundt de endelige stegene
for å gjøre denne filmen til virkelighet.
FREDAG 13. OKTOBER 1972
STYRTET ET URUGUAYANSK CHARTERFLY FRA FLYVÅPENET MIDT I ANDESFJELLENE.
BARE 16 AV DE 40 PASSASJERENE OVERLEVDE ETTER 72 DAGER I VILLMARKEN.
HENDELSEN BLE KJENT SOM MIRAKLET I ANDESFJELLENE.
Da vi hørte om Bayonas film…
OVERLEVENDE
…om manuset og hvordan han tenkte,
kjente vi en følelse av håp og glede over at historien ville bli fortalt
med oss alle.
Vi ga J.A. full frihet, med manuset og alt.
OVERLEVENDE
Jeg sa bare én ting:
"Gjør som du vil, men husk at dette er livet mitt."
Det var en stor tragedie, i hvert fall for meg.
OVERLEVENDE
Se for deg å miste din mor, din søster og din beste venn på samme dag,
og å måtte begrave dem med egne hender.
Leve 72 dager på det verste stedet du kan forestille deg.
Den mest episke fjellturen i fjellklatringens historie.
Filmen viser…
SØSTER AV FERNANDO VÁZQUEZ
…det storslåtte og fryktelige landskapet
på det stedet, der naturen hersker med rå styrke.
OVERLEVENDE
Hvis du ikke har sett det selv, så kan du ikke forestille deg
å være i den enorme fjellkjeden.
Se for deg hvordan dette er for oss. Som å være tilbake.
OKTOBER 2021. TEAMETS FØRSTE TUR TIL KRASJSTEDET I VALLE DE LAS LÁGRIMAS
GRUPPEN LEDES AV BENEGAS-BRØDRENE, SOM HAR ARRANGERT TURER I OVER 30 ÅR.
Noe av det mest slående
ved Valle de las Lágrimas, der flyet styrtet, er lyden.
Det er et livløst sted.
Du hører ikke en lyd.
Og plutselig kommer det vindkast,
som i en høyde på 4000 meter er enormt kraftige.
Den første gangen vi dro for å filme i Andes, var det knapt snø der.
Vi filmet mye og tilbrakte tid der for å bli kjent med landskapet,
men vi måtte dra tilbake et år senere for å spille inn.
På slutten av innspillingen dro J.A., filmfotografen,
sjefen for spesialeffekter, og Enzo, hovedrolleinnehaveren,
til Valle de las Lágrimas for å filme,
og det ser ut som en fantastisk naturdokumentar.
Det var som om fjellet ga oss sin velsignelse.
Det snødde mye, nesten som det året flyet styrtet,
som var et av årene det snødde mest i området.
Hva skal jeg gjøre?
J.A. forteller deg det.
De ba oss hente inn litt informasjon.
- Snakke litt med deg. - Greit.
Vindusplass eller midtgang?
Vent litt.
DE SKAL FÅ NYHETER SOM VIL FORANDRE LIVENE DERES…
- Hva? - Vindusplass eller midtgang?
Fikk jeg rollen?
Kom igjen, si det.
Ikke vær sånn, da. Kom igjen. Nå holder det.
María Laura Berch fant flotte skuespillere…
PRODUSENT
…og hun instruerte dem i seks eller sju lange måneder.
Det var en god avgjørelse å ikke velge kjente skuespillere.
Målet med filmen i sin helhet var å holde det autentisk og virkelighetsnært.
Er du med?
Fy faen.
Hvorfor gjør dere dette?
Jøss.
Mener du alvor?
Vi så etter personer som lignet fysisk,
men vi så også etter likheter i personlighet.
Det, sammen med det faktum at vi filmet i over 140 dager,
gjorde at vi på settet skapte
vårt eget Snøsamfunn, på mange måter likt det i filmen.
- Det er fortjent. - Jøss. Jeg kan ikke tro det.
Jeg må spille Roberto Canessa. Jeg ønsker det inderlig.
Jeg ville så gjerne. Jeg er besatt.
Du tuller!
Fy faen!
- Er du klar? - Ja. Kjør på.
Ledet an av Bayona
Skal vi alle ta en seiersrunde!
Kom igjen, syng med meg…
DESEMBER 2021. ØVELSER OG TRENING MED SKUESPILLERNE I BARCELONA.
Dagens trening fokuserer på underkroppen, og det er hardt.
Vi skal gjennomføre fire sett som jobber med hele beinet.
Dere skal gjøre ti repetisjoner, hver holdes i tre sekunder.
Tre, fire.
Én, to, tre.
Veldig bra. Senk deg ned. Stram til. Og løft.
Der, ja!
- Kom igjen. - Fortsett.
- Kom igjen. - Opp. Seks.
Fire.
Ti.
Flott økt i dag, folkens.
Den var hard, men god.
Dra hjem, hvil dere og spis.
Jeg døde den 11. desember 1972, klokken ti om morgenen.
Jeg var den 29. som ga opp reisen vi la ut på for 58 dager siden,
og jeg etterlot 16 som fortsatte.
J.A. gjorde en fantastisk jobb med regien.
Jeg tror det var det han likte best ved prosjektet.
For mange av skuespillerne var uerfarne eller hadde kun gjort teater.
De var ikke vant til å være foran kamera, men med J.A. sin veiledning
og tette oppfølging, virkelig strålte de.
Nando vil dra nå, men han er redd.
Når Roberto sier: "La oss fikse radioen", sier han: "Det går ikke. La oss bare dra."
Så Roberto sier: "La oss prøve.
Hvis vi ikke får det til, drar vi opp i fjellet."
Det passer ham, for han er også redd.
"Greit. Men Roberto er i det minste med."
Kom igjen! Sånn, ja!
- Opp! - Her!
Legg dere ned!
Og opp igjen!
Dere er der oppe!
Og reis dere om fire. Dere er utmattede.
Du må nære skuespillerne.
Du må gi dem all informasjonen de trenger, og all hjelpen du kan gi dem.
Min tilnærming til å jobbe med skuespillere er å gi dem rom.
Gi dem rom til å eksperimentere,
til å gjøre feil om det er nødvendig.
Jeg sier: "Prøv og feil. Vi kan gjøre en ny tagning."
Så de kan prøve ut ting. Og for å gjøre det, må de ha informasjon.
Vi drar til Granada om fire dager. Det er sprøtt.
Det kommer til å bli intenst, men flott.
Vi er klare til å sette i gang. La oss begynne!
- Smiler vi med eller uten tenner? - Med tenner!
Til skroget har vi bygget, medregnet de små, den på slingrebøylen…
PRODUKSJONSDESIGNER
…og disse to, så fem deler.
Alle har et spesielt formål.
Det virker kanskje sprøtt å ha fem stykker,
men hver av dem har en bestemt funksjon, så de fungerer sammen som én.
Utfordringen var å frakte skroget opp i fjellet.
Det ble bygget her i Madrid og fraktet i ett stykke
til Sierra Nevada, hvor det ble demontert i tre deler,
som planlagt, og fraktet opp fjellsiden til innspillingsstedet, som lå svært høyt.
Ikke like høyt som Veleta,
men det var i den høyeste delen av Sierra Nevada.
13.12.2021 SKROGET KJØRES FRA MADRID TIL GRANADA
Vi hadde et fly oppe i fjellet, men vi hadde også et på bakkenivå,
midt i en olivenlund i Granada.
Og det flyet kunne beveges opp og ned.
Vi bygget en plattform til å heve og senke flyet.
Slik kunne vi legge på kunstig snø rundt hele flyet…
SPESIALEFFEKTER
…og så kunne vi heve eller senke det i forhold til hvor mye snø vi ville ha.
Vi er på studioområdet…
SPESIALEFFEKTER SNØ
…som holder på å omgjøres til en byggeplass og et vinterparadis.
For øyeblikket dekker vi de ytre kantene av settet.
Vi bruker to ulike snøprodukter.
Det ene er et rent celluloseprodukt, det andre er cellulose og stivelse.
Til slutt hadde vi et tredje fly som sto på et sett oppe i fjellene.
På 2000 meters høyde.
Vi bygget et lagerhus med LED-skjermer
for å gjenskape fjellene, i stedet for grønnskjerm.
Og til krasjstedet bygget vi kopier av flyet.
En av kopiene var en kvart del av flyet
som sto på en slingrebøyle,
slik at vi kunne bevege på flyet
og skape turbulens, som under en ekte flytur.
Og så hadde vi mindre deler av flyet
til kraftig turbulens, til selve krasjet eller til spesifikke scener.
Delta, tagning én alfa, andre.
Dagen vi startet innspillingen, hadde regissøren og alle skuespillerne korona.
- Hvor skal Pancho Abal? - Fremst.
Fremst. Ok. Kom igjen.
Så den første dagen satt regissøren i en bås,
med ansiktsmaske og alene,
og med en mikrofon, isolert,
og ga instruksjoner. Og det ble brukt stedfortredere.
Vi filmet kun bakfra. Vi hadde ikke skuespillere.
Følg med, folkens. Vi begynner straks.
Nå!
De første dagene følte jeg…
MANUSFORFATTER OG PRODUSENT
J.A. hadde korona og var ikke til stede, vi bare hørte stemmen hans.
Action!
Dere er iskalde. Tomme blikk. Dere tror dere skal dø.
Jeg vil se at dere skal dø, at dere tror dere kommer til å dø.
- Platero. - Jeg ser ikke at dere skal dø.
Det var merkelig.
Jeg kan ikke tenke meg en bedre måte
å formidle hendelsen i 72 på, mellom virkelighet og innbilning,
liv og død, og det var slik vi startet.
Vi har ventet på dette øyeblikket i over et år,
siden de ringte og tilbød oss rollene, og nå er dagen endelig her.
De første scenene var scener med Numa, med kameraene veldig nære.
Så det var en kraftfull start.
Det er mye av dette her.
Men ja, det er veldig intenst.
Hver eneste scene er mentalt krevende.
Iblant mens vi sitter der og venter på kameraene,
så slår det oss at det er en sann historie.
Etter to-tre dager begynte skuespillerne å bli friske,
og så kom de én etter én.
Så vi måtte hele tiden organisere hvilke scener vi kunne filme.
Vi beholder den rammen. Sett belysningen, takk.
Litt mer snø.
Litt mer snø på Marcelo.
Jeg begynner å føle meg mer komfortabel og forstår mer.
J.A. kunne være ute i dag, det var noe helt annet.
Han var der med oss. Vi prøvde ut ting. Det var flott.
På settet er det et fjell å bestige hver eneste dag.
Fjellet er en metafor for historien.
Hver gang vi begynte på en ny scene, var det: "Nå kommer det et skred."
"Nå må vi komme oss opp i fjellet mot vest."
Så alle scenene var fysisk krevende,
og teknisk krevende også.
Hjelp!
Numa, går det bra? Numa!
- Hjelp! - Numa!
- Vær så snill! - Vasco, hvor er du? Vasco!
Numa, hvor er du?
- Kutt. - Veldig bra, Juan Diego.
- Flott, kompis. - Vi overlevde.
Vi overlevde. Vi fikk nesten hodet kappet av.
Veldig intenst.
Veldig kaldt.
Roberto.
Nando.
UKE 2. FØRSTE GANG TEAMET DRAR OPP TIL SETTET I FJELLET…
PÅ 3000 METERS HØYDE
DET VAR FØRSTE GANG NOEN AV SKUESPILLERNE SÅ SNØ.
Det vanskeligste var å forholde seg til forholdene i fjellet.
Fjellet gjør som det vil, det er du som må tilpasse deg.
Og å tilpasse seg innenfor tiden vi hadde, var utfordrende.
Særlig når så mange av besetningen var langt hjemmefra,
og på et skianlegg midt i høysesongen.
Det gjorde ting veldig komplisert.
Det vi satte oss fore, var på ingen måte enkelt.
FILMFOTOGRAF
Vi måtte komme oss til svært utilgjengelige steder
med skikkelig utstyr, med gode kameraer.
Med utstyr som lar oss fange storslagenheten
på best mulig måte.
Vi filmet på 3000 meters høyde i et snødekket landskap
med sikkerhetstiltak på plass,
det var vanskelig å bevege seg, vi måtte gjøre ting sakte.
Vi prøvde å finne rytmen i filmen fra første stund.
Så det tok oss litt tid å komme inn i en produktiv flyt.
Kom igjen. Veldig bra. Trekk den tre meter.
Carlitos, se mot kamera. Få se hva du gjør.
Tørk vekk blodet. Bli hos Carlitos.
Hva har skjedd med nesa di?
- Jeg blødde neseblod. - Hvorfor det?
Det skjer iblant.
Høyden, fysisk anstrengelse…
- Vasket du deg? - De brukte det i scenen.
Vi holder på å avrunde for i dag.
Det er straks solnedgang, så da gjør vi en siste tagning.
Vi må utnytte dette vakre lyset.
- Vi går videre til scene 41. - Action.
- Ålreit. - Siste tagning.
Alle er avslappede.
Veldig bra. Vakkert.
Jeg sier det nå. I dag blir det paella.
Tenk om en ernæringsfysiolog skulle dukke opp.
Alle karakterene, fra ulykkesdagen til dagen de blir reddet,
går gradvis ned i vekt.
Det blir tøft, men det krever en viss innsats
for karakteren og historien
for å skape troverdighet, og det gjør vi gjerne.
De har dulce de leche-mousse, men jeg kan ikke spise den.
- Hvor er det dulce de leche? - Her. Det er en mousse.
- Dette? - Den uten merkelapp.
- Ikke vær redd, jeg spiser for deg. - Takk.
- Sånn er det bare. - Lukt. Det stinker.
Din jæv… Ikke til å tro.
SPESIALEFFEKTER OG SMINKE
Etter som dagene går, bruker vi sminke til å fremheve trekkene deres,
og det tilfører filmen mye.
Skuespillerne var modige nok til å ta sjansen
på å filme kronologisk og gå ned i vekt etter som tiden gikk.
Jeg har fått munnsår av for lite mat.
- Du har ikke spist noe. - Munnsår av hard jobbing.
Jeg har gått ned 20 kilo.
- Slutt å skryte av det. - Greit.
Når spiste du sist, Berrutti?
I desember i fjor.
Hold ut!
Vi filmer skredet. Det er 2. mars 2022.
- Vær stille. - Jeg presser meg inn her.
De ber oss være stille.
Følg med. Vi begynner straks.
I denne filmen er stillhet alt.
Skredscenen var veldig krevende for skuespillerne.
Og du ser det i ansiktene deres gjennom hele scenen.
Til snøskredet satte vi opp snøkanoner.
Vi fylte dem med snø og avfyrte dem.
Snøen veltet inn i flyet og rev med seg kofferter og alt.
Kamera går.
FOR SKUESPILLERNES SIKKERHET VAR KOFFERTENE LAGET AV GUMMI
De måtte komme opp av bakken.
Vi hadde flere hule plattformer.
De ventet på tur for å krype gjennom hullene,
men de måtte bryte seg gjennom et skikkelig lag med ekte snø.
Og det var ekstremt kaldt, de var frosne.
Man blir helt desperat.
Jeg forstår ikke hvordan de overlevde. Det er helt utrolig.
Selv bare litt snø begynner å svi og gjøre vondt.
Du blir kvalt og mister håpet.
Hold ut!
- Intenst. - Utr… Jeg vet ikke.
Vi trodde ikke det skulle bli så tøft.
Det var tøft, men det ser flott ut.
Opp!
Kutt.
UKE 12. EN TREDJE ENHET TAR SEG AV SCENENE LENGER OPP
Sierra Nevada har uten tvil vært en utfordring.
Ulikt alle andre sett eller utendørsmiljøer
der vi vanligvis filmer. Dette er et fjell.
Det er et ugjestmildt sted.
Og den største utfordringen var høyden.
Det har vært en utfordring å filme i den høyden.
TREDJE ENHET HAR NORSK REGISSØR, OG FILMFOTOGRAFEN ER SNOWBOARDEKSPERT.
Se ned i snøen her.
Tre, to, én, så går vi.
- Vi har det. Kutt. - Ok. Vi har det. Jeg er fornøyd.
Dere skal gå opp dit og sette opp en bivuakk,
altså sengen, der oppe.
Vi starter dialogen nedenfra…
REGISSØR
…så hever vi kamera og tar dialogen igjen ovenfra,
og har vi tid, gjør vi det enda en gang, men jeg vet ikke om vi får tid.
Det er alt.
I historien drar de ut på ulike ekspedisjoner,
der hovedpersonene leter etter forsyninger.
Til sist prøver de å finne en vei bort derfra.
Og det er det vi har prøvd å formidle.
DE NÅR DE HØYESTE TOPPENE I SIERRA NEVADA, NESTEN 3300 METER.
Bra jobba, folkens. Nando også. Vi tar en pause.
Se mot kamera et øyeblikk.
Kutt.
Alt i orden?
UKE 16. SISTE UKE I SIERRA NEVADA. FILMER REDNINGEN AV DE OVERLEVENDE.
Det var siste dag med filming i Sierra Nevada, i fjellet, ved skroget,
og vi filmet ankomsten av…
Jeg blir rørt bare av tanken. Ankomsten av redningshelikoptrene.
De vet at Nando og Canessa har kommet seg vel fram,
de gjør seg klare til å bli reddet og ser tilbake på de 72 dagene.
De skal forlate det hjemmet og samfunnet de har bygget der.
De gleder seg til å dra hjem og lurer også på hvordan resten av verden vil reagere.
En vakker, men intens etappe nærmer seg slutten.
Den tøffeste.
Det har vært veldig krevende både fysisk og mentalt,
men vi er glade for å ha tatt del i prosessen, og takknemlige.
Jeg tar med meg mye hjem fra Sierra Nevada, fra Granada, fra Spania.
I det øyeblikket helikoptrene kom, tror jeg hele teamet…
Jeg skal ikke påstå
at vi følte det de overlevende følte den gangen.
Men det var et ektefølt…
"Det er over."
Vi har mye igjen, men den vanskelige delen,
altså fjellet, skroget, karakterene,
vekttapet, det å bo sammen og oppå det hele korona,
vi bodde sammen i en øde fjellandsby.
Den perioden med intens konsentrasjon, innsats, arbeidstid, energi,
teknikk, lidelse, glede, alt det hadde kommet til en slutt.
Jeg er ferdig.
Det var utrolig. Takk.
Det er over.
Jeg tror det er et av de mest følelsesladde øyeblikkene
jeg har opplevd på et filmsett. Helt utrolig.
UKE 20. TEAMET DRAR TIL URUGUAY FOR Å FILME SLUTTEN AV FILMEN.
DET CHILENSKE LUFTFORSVARET
Det er et mirakel.
- Hva mener du, mamma? - Det er et mirakel.
Kutt. Flott.
VELKOMMEN TIL SAN FERNANDO
VELKOMMEN HJEM
Takk, alle sammen!
Dere har gjort en fantastisk jobb. Kom igjen!
Om tre, to, én. Action.
DESEMBER 2022. FILMINGEN AV FLYSTYRTEN.
Kutt.
…hvordan han ville filme flystyrten, når vi visste at i sine tidligere filmer
brukte han realistiske praktiske effekter
med ekte skuespillere og stuntpersoner,
og også en av de tingene Bayona er så flink til,
nemlig å få seerne til å føle at de er midt i handlingen,
akkurat der det foregår.
Tre, to, én. Nå!
Vi har for det meste små sett for å filme spesifikke scener.
I tillegg har vi et halvt skrog på en slingrebøyle
for å få med alle bevegelsene og vinklene sammen med støtene.
Til slutt har vi et helt skrog
som står oppå "lunger" med luft, men det er mest til flyscenene
med normale forhold, der passasjerene spiller kort,
tuller og ler og sånne ting.
Ekte fly når også denne vinkelen, og det er historisk nøyaktig.
En ball ruller på gulvet. Action! Pancho, se ut vinduet!
Dere krasjer snart! Bakken er rett foran dere!
Og så, sol!
Og kutt.
I denne filmen har bruk av vaier vært viktig,
fordi det lar oss skape bevegelser i den hastigheten og retningen vi ønsker.
Vi har tilpasset setene i flyskroget,
slik at skuespillerne selv kan utføre stuntene.
Vi har polstret setene med ekstra skum.
I samarbeid med spesialeffektteamet fikk vi laget brett og armlener i gummi
for å forhindre at folk slo seg.
Alle bakgrunner i filmen er ekte.
Det er film fra Andesfjellene eller ekte bilder av Andesfjellene.
Siden den er basert på en sann historie,
så blir folk skeptiske hvis for mye er gjort digitalt,
for det gjør at det ser mindre virkelig ut.
Jeg er veldig fornøyd med Félix Bergés og Ranchitos arbeid.
En, to, tre, kutt!
Gastón!
Vi trodde de var døde.
Uruguay!
Filmen gir en stemme til de som aldri kom hjem.
Den gir oss svar på alle spørsmålene som vi ble sittende igjen med.
Det er en emosjonell opplevelse som er mye mer enn en film.
Gjennom hele filmen dykker vi ned i lag i bevisstheten
vi ikke ante eksisterte.
Det er den filmen jeg har lært mest av, i hver og én av prosessene.
Det var en emosjonell berg-og-dal-bane,
men vi var enige om at det som motiverte oss mest,
var kameratskapet og vennskapene som oppsto.
Mange ganger ble jeg fengslet…
Selv den dag i dag er det vanskelig å tro.
Jeg vet ikke hvordan de klarte å overleve, men takket være det
fikk vi vite hva som skjedde.
I stedet for å fortelle én historie, forteller den historiene til hver av dem
og hvordan de sto ansikt til ansikt med sin egen dødelighet.
Folkens, filmen er ferdig.
LØRDAG 3. DESEMBER 2022 INNSPILLINGEN ER FERDIG
Filmen vekker selvsagt mange følelser.
Bayona klarte å samle oss alle 50 år senere.
FELIPE MAQUIRRIAINS SØSTER
Historien hadde aldri blitt fortalt slik før.
Bayona er den typen person som ikke gir seg før scenen er riktig.
Han gir seg ikke før scenen rører ved ham og virkelig får ham til å føle noe.
Det endret synet mitt på skuespill.
Jeg tror det har gitt oss alt vi trenger for å utvikle oss som skuespillere.
Noen ganger vil du vri om nakken på ham, andre ganger omfavne ham.
Men denne opplevelsen har uten tvil utviklet meg som menneske og skuespiller.
Min kjære J.A.
Du er gleden
I mitt hjerte
Jeg tror virkelig J.A. la hjerte og sjel i historien,
han og Pablo gjorde en kjempeinnsats, for å lage sitt livs beste film.
Vi har alle hørt historien om heltene
som lyktes i å vende hjem og krysset Andesfjellene.
Men historien om de anonyme heltene
som gjorde det mulig, hadde ikke blitt fortalt.
Når noen virkelig engasjerer seg i en historie,
for de har gitt alt fra dag én, og den detaljrikdommen,
så ser man at det er et ubrytelig bånd der.
DATTER AV JAVIER OG LILIANA METHOL
I mine øyne ble J.A, ikke enda en overlever, men nesten.
Filmen skaper et rom der vi kan se tilbake på hvem vi var.
SNØSAMFUNNET: HVEM VAR VI OPPE I FJELLENE?
Tekst: Marie Wisur Lofthus