Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Je skoro deset hodin ráno.
Míříme na horu.
Dneska je ve Sieře Nevadě krásně.
Je tady s náma Carlitos Páez Vilaró,
Vasco Echavarren,
Coco Nicolich,
Enrique Platero,
a fantastický Antonio Vizintín.
- Jsme rádi, že jsme tady. - Druhý den v horách.
Druhý den v horách.
Mám pocit, že je dneska větší zima, ale nevím.
Víc fouká. Hora už na nás čeká, vítá nás.
Objímá nás.
A my ji taky.
SNĚŽNÉ BRATRSTVO: KDO BYLI TI V HORÁCH?
Knihu Sněžné bratrstvo jsem našel,
když jsem hledal materiály pro film Nic nás nerozdělí.
Nic nás nerozdělí jsme točili rok.
Poslední den natáčení mi zavolala Belén
s právníkem zastupujícím pozůstalé.
Řekli mi, že dokončují poslední kroky,
abychom ten film mohli natočit.
V pátek 13. října 1972
se uprostřed And zřítil charterový let uruguayského letectva.
Po 72 dnech v ledové pustině přežilo jen 16 ze 40 cestujících.
Tato událost se zapsala do historie jako Zázrak v Andách.
Když jsme se doslechli o Bayonově filmu,
začali jsme mít představu o scénáři a všem ostatním,
tak jsme ucítili naději
a takový pocit klidu a radosti,
že v tom příběhu budou všichni.
J.A. od nás dostal úplnou svobodu,
nemluvili jsme mu do scénáře, do ničeho.
Jen jednou jsem mu řekl:
„Dělej si, co chceš, ale pamatuj, že je to můj život.“
Byla to neskutečná tragédie, aspoň pro mě.
Představte si, že najednou přijdete o matku, sestru i nejlepšího přítele
a musíte je pohřbít vlastníma rukama.
Že musíte 72 dní žít na tak šíleně nehostinném místě.
Ujít tu nejvíc obdivuhodnou túru v historii horské turistiky.
Ten film vypráví o tom,
jak majestátní a strašlivé to místo je.
Místo, kde příroda kraluje v plné síle.
Dokud to nespatříš na vlastní oči,
tak nemůžeš tušit, jaké to je,
překročit tak obrovské pohoří.
Pro nás je to jako bychom se tam vrátili.
ŘÍJEN 2021. PRVNÍ VÝPRAVA SKUPINY SNĚŽNÉHO BRATRSTVA
DO SLZAVÉHO ÚDOLÍ (V ANDÁCH), NA MÍSTO HAVÁRIE.
VEDOU JI BRATŘI BENEGASOVÉ, KTEŘÍ ORGANIZUJÍ EXPEDICE PŘES 30 LET.
Jednou z nejpozoruhodnějších věcí
na Slzavém údolí, kde letadlo havarovalo,
je zvuk, protože to je místo bez života.
Je tam naprosté ticho.
A pak tam jsou silné poryvy větru,
které jsou ve výšce 4 000 metrů opravdu neskutečné.
Když jsme jeli do And natáčet poprvé,
nebyl tam skoro žádný sníh.
Byli jsme tam dlouho a točili různé věci, abychom to místo pochopili,
ale film jsme museli přijet natočit až o rok později.
Po skončení natáčení šel J.A. s kameramanem,
supervizorem speciálních efektů a Enzem, našim hlavním aktérem,
zpátky do Slzavého údolí,
kde natočili krásné záběry
jako z nějakého neuvěřitelného dokumentu o přírodě.
Bylo to jako by nám hory daly své požehnání. Nasněžilo.
Opravdu hodně sněžilo, skoro jako v roce té havárie,
kdy napadlo rekordní množství sněhu.
Co mám dělat?
To ti řekne J.A.
Chtěli bychom shromáždit nějaké informace.
- A trochu si s tebou promluvit. - Jasně.
Sedíš raději u okénka než v uličce?
Máš radši okénko, nebo uličku?
Okno, nebo ulička?
Moment.
ZA CHVILKU SE DOZVÍ NĚCO, CO JIM ZMĚNÍ ŽIVOT…
- Cože? - Okno, nebo ulička?
Budu v tom filmu?
Řekni mi to. No tak.
To mi nedělej, to ne, to stačí.
Castingová režisérka María Laura Berch odvedla skvělou práci
a potom navíc šest nebo sedm dlouhých měsíců herce školila.
Bylo to skvělé rozhodnutí, nevybírat známé tváře.
Cílem bylo, aby herci byli co nejvíc skuteční,
aby působili reálně, jako celý film.
Poletíš s námi, nebo ne?
No ty vole.
Proč mi to děláte?
Ty kráso.
Počkat, myslíš to vážně?
Hledali jsme herce, kteří byli podobní fyzicky,
ale hlavně jsme chtěli,
aby měli podobnou povahu jako ti, které hrají.
Natáčení navíc trvalo opravdu dlouho, přes 140 dní,
takže nás to na place stmelilo tak, že vzniklo naše vlastní sněžné bratrstvo,
podobné tomu ve filmu.
- Zasloužíš si to. - Ty jo, nemůžu tomu uvěřit.
Musím hrát Roberta Canessu. Moc si to přeju.
Šíleně po tom toužím, jsem jak posedlý.
To ne.
No tak to mě poser!
Jsi připravený?
Jo. Jdeme na to.
S Bayonou to dáme!
Všem to natřeme!
Zpívejte s námi!
PROSINEC 2021. ZKOUŠKY A TRÉNINK S HERCI V BARCELONĚ.
Dnešní trénink je zaměřený na trup a spodní část těla a je náročný.
Musíme dokončit čtyři série a procvičit celé nohy.
Uděláte deset opakování s výdrží tři sekundy.
Tři, čtyři.
Raz, dva, tři.
Dobrá práce. Povol. Tady se zpevni a zvedej.
To je ono!
- Makej. - Tlač, pokračuj.
- Zaber. - Šest. Kolena od sebe.
Čtyři.
Deset.
Skvělej trénink, kluci.
Těžký, ale dobrý, jo?
Teď vás čeká odpočinek a jídlo.
Zemřel jsem 11. prosince 1972 v deset ráno.
Byl jsem 29. člověkem, který po 58 dnech ukončil svou cestu
a opustil svých 16 přátel.
J.A. herce režíroval naprosto bravurně.
Myslím, že to ho na celém tom projektu bavilo nejvíc.
Mnoho těch herců totiž nemělo zkušenosti,
nebo hráli jen v divadle.
Nebyli zvyklí na kameru,
ale J.A. je vedl velmi důsledně
a díky tomu opravdu dokázali zazářit.
Nando by nejradši šel hned, ale bojí se.
Když Roberto řekne: „Pojďme opravit rádio.“
Nando odpoví, že to nebude fungovat a chce už jít.
A Roberto řekne: „Tak to zkusíme a když se to nepovede,
vyrazíme do hor.“
Což mu vyhovuje, protože se taky bojí.
A řekne: „Fajn, tak mám aspoň Roberta.“
Do toho! Pěkně!
- Nahoru! - Tady!
K zemi!
Vstávejte!
Nahoru!
Na všechny čtyři, už nemůžete, jste vyčerpaní.
Herce si musíte hýčkat.
Musíte jim poskytnout všechny možné informace
a pomáhat jim jak jen to jde.
Přistupuji k práci s herci tak,
že jim vlastně dávám prostor.
Dávám jim prostor experimentovat,
ale taky dělat chyby, když je potřeba.
Říkám jim, ať se nebojí chybovat, že to natočíme znovu.
Aby zkoušeli různé věci.
A právě proto potřebují ty informace.
Za čtyři dny odjíždíme do Granady a já tomu pořád nemůžu uvěřit.
Bude to hodně intenzivní, ale úžasné. Bude to pecka.
Jdeme na to, nemůžeme se dočkat, až to vypukne.
Zuby jo, nebo ne?
Vycenit zuby!
Co se týče trupů,
když budu počítat i ty malé, jeden na gimbalu,
dva tady, tak jich máme pět.
Každý má svůj specifický účel.
Může se to zdát na hlavu, ale není.
Každý z nich má svoji zvláštní funkci,
takže dohromady fungují jako jeden celek.
Trup v horách byl problematický kvůli dopravě.
Postavili jsme ho tady v Madridu, přesunuli ho vcelku
do Sierry Nevady, no a tam jsme ho rozebrali na tři kusy
a po sjezdovce ho vytáhli na místo, které bylo opravdu vysoko.
Ne tak moc jako Pico Veleta,
ale bylo to v té nejvyšší části Sierry Nevady.
13. PROSINCE 2021 PŘEPRAVA TRUPU DO GRANADY.
Jedno letadlo jsme měli nahoře, ale druhé jsme měli položené níže,
uprostřed olivového háje v Granadě.
A s tím jsme mohli hýbat nahoru a dolů.
Postavili jsme plošinu, na které jsme mohli celé letadlo zvedat.
Kolem letadla jsme nasypali umělý sníh,
spustili jsme ho dolů a potom jsme ho mohli zvedat,
aby vypadalo méně nebo více zasypané.
Jsme tady na zadním pozemku,
který se snažíme přestavět,
aby nevypadal jako staveniště, ale krásná zimní krajina.
Zrovna zasněžujeme vnější okraje scény.
Používáme dva druhy umělého sněhu.
Jeden je čistě z celulózy
a ten druhý je z celulózy a škrobu.
A pak jsme měli třetí letadlo,
které bylo ve studiu, ale vysoko v horách.
V nějakých 2 000 metrech.
Postavili jsme průmyslovou halu s LED obrazovkami,
kde byly hory, protože jsme nechtěli zelené plátno.
Pád letadla jsme točili s replikami trupu.
Vytvořili jsme v podstatě čtvrté letadlo,
které jsme umístili na gimbal,
což bylo zařízení, které nám umožnilo
měnit úhel letadla
a simulovat turbulence jako u skutečného letu.
Potom jsme měli menší kusy letadla,
kde jsme točili silnější turbulence, náraz nebo některé další scény.
Delta, klapka jedna alfa, podruhé.
První natáčecí den měl režisér i všichni herci COVID.
- Kde bude Pancho Abal? - První.
Bude první. Tak jo.
PRVNÍ TÝDEN NATÁČENÍ.
Takže první den jsme měli režiséra zavřeného v budce,
s rouškou, o samotě.
Byl v izolaci, měl mikrofon a na dálku instruoval
lidi na place a dubléry.
Mohli jsme je točit jen zezadu, protože jsme neměli herce.
Pozor, lidi. Začneme točit první záběr, ano?
Teď!
Během prvních pár dnů natáčení jsem cítil…
J.A. tam s námi nebyl, měl COVID,
ale slyšeli jsme jeho hlas. Znělo to, jako by k nám mluvil ze záhrobí.
Akce!
Mrznete. Prázdné pohledy. V noci umřete.
Chci vidět, že umřete, že si myslíte, že umřete.
- Platero. - Nevypadá to, že byste umírali.
Bylo to zvláštní.
Nedokážu si představit lepší způsob,
jak znázornit události roku 1972, něco mezi realitou a neskutečností,
mezi životem a smrtí, než jak jsme to udělali my.
Na tu chvíli čekáme už přes rok,
od té doby, co začal casting, takže si říkám: „Konečně.“
První scény byly s Numou, kamery ho zabíraly hodně zblízka.
To byl silný začátek. Mám z toho skvělý pocit.
Tohle mám úplně všude.
Ale je to intenzivní, fakt síla.
Každá scéna je neskutečně vyčerpávající.
Jsou chvíle, kdy čekáme na záběr,
a nemůžeme si pomoct, myslíme na to, že se to doopravdy stalo.
Prvních pár dní, když se kluci začali postupně uzdravovat
a vraceli se na plac,
tak jsme vymýšleli, které scény s nimi můžeme ten den natočit.
Tak jo, držíme záběr, nastavte světla, prosím.
Ještě trochu sněhu.
Víc sněhu na Marcela.
Začínám si zvykat, víc tomu všemu rozumím.
J.A. dneska už byl na place, takže to byl velký rozdíl.
Byl s námi, zkoušeli jsme různé věci. Bylo to skvělý.
Natáčení je jako obrovské pohoří.
Bylo to, jako bychom zdolávali hory.
Každá další scéna byla nová výzva.
Říkali jsme: „Teď musíme natočit lavinu.“
„Teď musíme vylézt horu na západě.“
Jinými slovy, všechny scény
byly fyzicky i technicky velmi náročné.
Pomoc!
Numo, jsi v pořádku? Numo!
- Pomoc! - Numo!
- Prosím! - Vasco, kde jsi? Vasco!
Numo, kde jsi?
- Střih. - Skvělá práce, Juane Diego. Skvělá práce.
- Pěkně, brácho. - Přežili jsme.
Přežili jsme. Ale málem nám usekli hlavy.
Hodně náročný.
Je tu zima.
Roberto.
Nando.
DRUHÝ TÝDEN. TÝM SE POPRVÉ PŘESOUVÁ DO HOR…
DO VÝŠKY TÉMĚŘ 3 000 METRŮ.
NĚKTEŘÍ Z HERCŮ POPRVÉ V ŽIVOTĚ UVIDÍ SNÍH.
Nejtěžší byla práce venku, na horách.
Protože horám neporučíte. Musíte se přizpůsobit.
Nejtěžší bylo přizpůsobit se v tak krátkém časovém úseku.
Zvlášť, když velká část týmu byla daleko od domova,
v horském středisku, uprostřed lyžařské sezóny.
Bylo to velmi složité.
Rozhodli jsme se udělat něco, co bylo opravdu velmi náročné.
Chtěli jsme se dostat na těžko přístupná místa,
ale s kompletním vybavením, s dobrými kamerami.
S něčím, co nám umožní zachytit tu velkolepost
v nejlepší možné kvalitě.
Natáčeli jsme ve výšce 3 000 metrů, na zasněženém místě,
s bezpečnostními opatřeními, těžko se nám tam pohybovalo,
byli jsme pomalí.
Od prvního dne jsme se snažili najít správné tempo.
Chvíli nám trvalo, než jsme si našli
ten správný rytmus, při kterém jsme byli produktivní.
Pořádně, hezky. Odtáhněte to tak o tři metry dál.
Čelem ke kameře, Carlitosi. Ukaž se nám.
Jestli jsi od krve, setři si ji. Buď u Carlitose.
Co se ti dnes stalo s nosem?
- Krvácel mi. - Proč?
To se stává.
Nadmořská výška, fyzické vyčerpání…
- Utřel sis to? - Použili to v záběru.
Pro dnešek končíme.
Teď bude hezký západ slunce, natočíme poslední scénu a poslední záběr.
Musíme využít to krásné světlo.
- Jdeme na scénu číslo 41. - Akce!
- Dobře. - Poslední klapka.
Všichni jsou v klidu.
Super. Nádhera.
Řeknu to, jo? Dneska máme paellu.
To je ale náhoda, zrovna když má přijet nutriční.
Všechny postavy ode dne nehody až do své záchrany
postupně hubnou.
Bude to těžké, ale musíme to zvládnout,
abychom byli věrní postavám a příběhu.
Zlepší to náš výkon a jsme odhodlaní to vydržet.
Mají tam karamelovou pěnu a já si ji nemůžu dát.
- Kde je ten karamel? - Tady. Je to mousse.
- Tohle? - To bez štítku.
- Neboj, já ho sním za tebe. - Díky.
- Takhle to tady chodí. - Hele, stejně to nevoní.
Ty hajzle. To nemyslíš vážně.
Jak postupně plynou natáčecí dny,
tak používáme make-up, abychom zvýraznili jejich rysy.
A to filmu hodně pomáhá.
Herci byli odvážní, šli do toho po hlavě
a chtěli natáčet chronologicky, aby postupně hubli.
Mám opar z nedostatku jídla.
- Ty nejíš vůbec, co? - To je opar z tvrdé práce.
Zhubl jsem 20 kilo.
- Přestaň se tím chlubit. - Jasně.
Kdy jsi naposledy jedl, Berrutti?
Podle mě tak v prosinci loňského roku.
Vydrž!
Natáčíme lavinu, je 2. března 2022.
- Ticho, prosím. - Vmáčknu se sem.
Prý mám být potichu.
Pozor, budeme točit.
V tomhle filmu je ticho zásadní.
Při natáčení laviny herci doopravdy trpěli.
A propsalo se to do té scény, jde jim to vidět ve tvářích.
Na lavinu jsme použili sněžná děla, vzduchová děla.
Naplnili jsme je sněhem a odpálili je.
Vletělo to do letadla, rozházelo kufry a tak.
Jedeme.
KVŮLI BEZPEČNOSTI HERCŮ BYLY POUŽITY REPLIKY KUFRŮ Z MĚKKÉ GUMY
Museli se vynořit ze země.
Měli jsme několik dutých plošin.
Herci čekali, až na ně přijde řada, a pak prolezli dírou,
která byla přikrytá tlustou vrstvou skutečného sněhu.
Ten byl ledový a pořád zamrzal.
Je to hrozivé, strašné.
Nechápu, jak to mohli přežít. Je to fakt neskutečný.
Stačí trochu sněhu a hned to začne štípat,
nemůžete dýchat a ztrácíte naději.
Vydržte!
- Je to intenzivní. - Nesku… Já nevím.
Nečekali jsme, že lavina bude tak drsná.
Je to boj, ale vypadá to úžasně.
Nahoru!
Střih.
DVANÁCTÝ TÝDEN. TŘETÍ TÝM NATÁČÍ VE VYŠŠÍCH POLOHÁCH.
Sierra Nevada byla rozhodně výzva.
Na rozdíl od jiných studiových nebo venkovních scén,
běžných exteriérů, jsme v opravdových horách.
Je to nehostinné místo.
Navíc nás dost limitovala ta nadmořská výška.
Natáčet v horách, v takové výšce, byla velká výzva.
Tři, dva, jedna, teď.
VEDE JE NORSKÝ REŽISÉR A KAMERAMAN SNOWBOARDISTA.
Podívej se do sněhu.
Tři, dva, jedna, a jdeme.
- Mám to. Střih. - Dobře. Hotovo. Mám radost.
Vylezete na tu skálu a vybalíte si tam bivak,
to je tahle postel, tam na té skále.
Začneme dialog zdola,
pak zvedneme kameru a dáme si ten dialog znovu shora.
Když nám zbyde čas, tak to celé zopakujeme,
ale podle mě to nestihneme.
To je všechno.
Jak asi víte, tak v tom příběhu máme různé výpravy,
kde hlavní hrdinové hledají nejdříve nějaké zásoby
a pak se snaží najít cestu pryč.
A to jsme se v podstatě snažili ukázat.
TÝM DOSAHUJE NEJVYŠŠÍHO BODU SIERRY NEVADY, TÉMĚŘ 3 300 METRŮ.
Skvělá práce, kluci.
Nando taky. Pauza.
Podívej se trochu víc do kamery.
Střih.
Dobrý?
ŠESTNÁCTÝ TÝDEN. POSLEDNÍ TÝDEN V SIEŘE NEVADĚ. NATÁČENÍ ZÁCHRANNÉ AKCE.
Poslední natáčecí den v Sieře Nevadě
na hoře, venku u trupu,
jsme točili přílet…
Jsem z toho dojatá.
Přílet záchranných vrtulníků.
Když už vědí, že to Nando s Canessou dokázali,
a začnou se připravovat na záchranu,
tak přemítají nad těmi 72 dny, které tam prožili.
Opustí to, co do té doby bylo jejich domovem
a to své společenství.
Touží se vrátit domů a přemýšlejí,
jak svět zareaguje na to, čím si prošli.
Velmi krásná, ale taky intenzivní etapa se chýlí ke konci.
Ta nejtvrdší.
Bylo to pro všechny velmi náročné, psychicky i fyzicky.
Ale jsme rádi, že jsme si tím vším mohli projít.
Jsme vděční.
Sierra Nevada mi dala hodně, stejně jako Granada a Španělsko.
Když dorazily vrtulníky,
věřím, že celý tým…
Sice jsme nezažili to samé jako tehdy přeživší, tak naivní nejsem,
ale sami jsme v tu chvíli silně pocítili, že…
„Je konec.“
Musíme toho ještě hodně natočit,
ale ta nejtěžší část, hora, letadlo, ty postavy,
postupné hubnutí, jejich soužití, do toho ten COVID,
jak jsme všichni spolu žili v odlehlých horách.
To období intenzivního soustředění, úsilí, dlouhé pracovní doby, energie,
techniky, utrpení, radosti, to všechno skončilo.
Jo, už nemůžu.
Bylo to super. Díky.
Je konec.
Myslím, že to byl jeden z nejvíc dojemných okamžiků,
které jsem kdy na natáčení zažila.
Neuvěřitelné.
DVACÁTÝ TÝDEN. TÝM MÍŘÍ DO URUGUAYE NATOČIT ZÁVĚR FILMU.
CHILSKÉ LETECTVO
Je to zázrak.
- Jaký zázrak, mami? - Je to zázrak.
Střih. Skvělá práce.
VÍTEJTE V SAN FERNANDU
VÍTEJTE DOMA
CHILE A URUGUAY
Díky vám všem!
Máme za sebou neskutečný kus práce. Tak na vás!
Za tři, dva, jedna. Teď.
PROSINEC 2022, NETFLIX STUDIOS, MADRID. NATÁČENÍ HAVÁRIE.
Střih.
Jak jsme měli natočit tu havárii,
když režisér chtěl reálné fyzické efekty
a stejně jako ve svých předešlých filmech
chtěl použít skutečné herce,
i když jsme na place měli i kaskadéry.
A jak dosáhnou toho, co Bayona jako režisér tak dokonale ovládá,
a to postavit scénu tak, že se diváci cítí být uprostřed akce,
jako by byli součástí děje.
Tři, dva, jedna. Teď.
Především máme menší scény na natáčení velmi specifických záběrů.
Pak máme polovinu trupu na gimbalu,
kde můžeme simulovat reálné pohyby a náklony,
spolu s otřesy.
Pak máme celý trup letadla
na takových nafukovacích polštářích, díky kterým můžeme točit letadlo v letu,
za normálních podmínek, když cestující hrají karty,
blbnou, baví se a tak dále.
Skutečná letadla mívají stejný náklon, takže je to přesné.
Po zemi se kutálí míč. Akce! Pancho, podívej se z okna!
Za chvilku narazíte! Je to přímo před vámi!
A pak slunce!
- Střih. - Akce.
V tomto filmu jsme hodně využívali práci s lany,
protože jsme s nimi mohli vytvářet ten správný pohyb
v té správné rychlosti a směru, který jsme potřebovali.
Na to jsme museli připravit sedačky z letadla,
aby v nich během akce mohli sedět samotní herci.
Zároveň jsme všechny sedačky upravili.
Jsou změkčené molitanem.
Ve spolupráci s týmem speciálních efektů
jsme vytvořili gumové stolky a područky,
abychom co nejvíc zabránili zranění, ke kterým by při natáčení mohlo dojít.
Všechny kulisy ve filmu jsou skutečné.
Jsou to záběry natočené v Andách nebo skutečné fotografie And.
U filmů podle skutečné události
nemají diváci rádi digitálně vytvořený obraz,
který působí méně opravdově.
S prací Félixe Bergése a Ranchita jsem opravdu spokojený.
Raz, dva, tři, střih!
Gastóne!
Mysleli jsme, že zemřeli.
Uruguay!
Ten film mluví za ty, kteří se nevrátili.
Podle mě odpověděl na všechny otázky, které doposud zůstaly nezodpovězené.
Je to emocionální zážitek, je to mnohem víc než jen film.
Prostřednictvím tohoto filmu se dostáváme
k rovinám vědomí, o kterých jsme dosud netušili.
Můžu říct, že tento film mě ve všech fázích tvorby naučil nejvíc.
Bylo to jako na horské dráze,
ale dost nám všem pomohlo, že jsme se o tom s klukama bavili,
stmelilo nás to, vzniklo mezi námi pevné pouto.
Mnohokrát mě zavřeli…
I teď se mi to zdá nemožné.
Nevím, jak to udělali, jak to dokázali, ale díky tomu, že se vrátili,
teď víme, co se tam stalo.
Ten film jen nevypráví, co se stalo,
ale ukazuje nám, co ti lidé zažili
a jak se museli vyrovnat s vlastní smrtí, i když stále žili.
Lidi, je to hotový.
V SOBOTU 3. PROSINCE 2022 SKONČILO NATÁČENÍ.
Ten film zjevně vzbuzuje spoustu emocí.
Bayona nás podle mě dokázal po 50 letech znovu spojit.
Doteď ten příběh takto nikdo nevyprávěl.
Bayona vás nenechá na pokoji, dokud ta scéna není dokonalá.
Hledá ten správný záběr tak dlouho,
dokud to v něm nevyvolá nějaké silné emoce.
Úplně to změnilo můj pohled na herectví.
Věřím, že nám to dalo spoustu dovedností,
které jako herci využijeme u dalších projektů.
Občas jsem mu chtěl zakroutit krkem,
jindy jsem ho chtěl obejmout.
Ale rozhodně si myslím, že jsem se tady posunul dopředu
nejen jako herec, ale i jako člověk.
Náš drahý J.A.
Ty jsi radost,
kterou v srdci mám.
Myslím, že J.A. v tom příběhu nechal kus sebe.
Odvedl s Pablem velký kus práce
a natočil možná nejlepší film svého života.
Všichni jsme známe ten příběh o hrdinech,
kteří přešli Andy a dokázali se vrátit domů.
Ale o těch anonymních hrdinech, díky kterým se ostatní mohli vrátit,
se dosud nemluvilo.
Když vidíte, jak se do toho příběhu někdo dokáže ponořit, oddat se mu,
a jakou pozornost mu dokáže věnovat,
tak vás to s ním navždy spojí.
V mých očích je J.A. skoro jako další přeživší.
Skoro jeden z nás.
Díky tomu filmu se můžeme vracet k tomu,
kým jsme byli.
SNĚŽNÉ BRATRSTVO: KDO BYLI TI V HORÁCH
Překlad titulků: Kateřina Gabrielová