Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
- Říkala jsem, ať se neperete! - Nechte toho!
- Jste přece bráchové! - Přijedeme pozdě.
- Ještě jsme nevyjeli, a už jsi zpocenej. - Nastup si.
- Synku… - Zase přijedeme pozdě.
Jsou tam v pohodě?
Určitě jsme na nic nezapomněli? Máš úplně zpocený záda.
Nesmíme zapomenout tu nástěnnou polici, lásko. Do kuchyně je perfektní.
Vždyť jsme kuchyni zrenovovali před třemi měsíci, zlato.
Tak ji dáme do ložnice. To je teď moderní. Co ty na to?
Myslím si, že nemáš nic na práci.
- Maminko! - Ahoj, Gemmo!
Máte takovou kliku, že tohle vůbec nemusíte řešit.
Jsou to vážně zlobidla.
- Jedeme. - Jo.
Nastupte si.
Seďte hezky v klidu, dobře?
Žádný maso?
Tohle je dobrý.
- Rýže a sojová omáčka. - To stačí.
Mám toho hodně.
Jaký to je?
Výborný!
Lásko?
Lásko.
Hej. Co tam pozoruješ?
Dědečku, nedáte si nějaké špagety? Uvařila jsem jich víc než dost.
- Cože? - Paráda, další jídlo!
Hele.
- Poděkuj jim. - Děkuju.
Děkuju.
Vy tady opravdu spíte, pane?
To se nesmí? Prosím, nevolejte na nás policii, odcházíme.
Ne, to nemusíte.
Jen mě napadlo, že vám to tu nemusí úplně vyhovovat.
Ne, tady je to suprový.
- Hodně tady fouká. Studenej vítr. - Klimatizace zdarma?
Jo.
Jak se jmenujete?
Já jsem Kid. Tohle je děda.
- Ahoj, Kide a dědo. - Dobrý den.
Já jsem Gemma. A tohle je můj manžel Allan.
Ahoj, tatínku Allane! Ahoj, maminko Gemmo!
Zmrzlina.
- Děkuju. - Nemáš zač.
Dědo, Kid je vážně roztomilý.
Je taky milý a zdvořilý.
Je to vážně hodnej kluk.
I když toho moc nemáme,
chci ho správně vychovat.
Nechci, aby byl jako ostatní děti na ulici.
Pane,
neberte to špatně,
ale říkal jste, že Kidovi rodiče už mezi námi nejsou.
Můžeme…
Můžeme ho adoptovat?
Adoptovat?
Copak nemáte vlastní děti?
Nepodařilo se nám otěhotnět.
Zkusili jsme všechno.
Skutečně?
Víme, že to pro vás není snadné rozhodnutí.
Ale jsme dobří lidé.
O vašeho vnuka se dobře postaráme.
Zajistíme mu kvalitní život.
Dědo! Ta zmrzlina je mňamózní!
Děkuju ti, maminko Gemmo. Děkuju ti, tatínku Allane.
Tak dobře.
Už půjdu.
Opatrujte se, prosím.
A dědo?
Co to je?
Platba za mýho vnuka?
Ne, jen vám chceme pomoct.
Abyste mohl začít znovu.
- Děkuju vám. Ale nemusíte… - Dědečku.
Vezměte si to.
Děkuju vám mockrát.
- Kam jdeš, dědečku? - Počkej, Kide!
- Počkej! - Dědečku!
- Kide!
Kam odcházíš, dědečku?
Neopouštěj mě, dědečku!
Mám tě strašně moc rád, dědečku!
Neopouštěj mě, dědečku!
Mám tě strašně moc rád, dědečku!
Dědečku!
- Prosím tě, vnuku. Nech toho. - Dědečku!
- Pusť mě. - No tak.
- To už stačí. - Mám tě moc rád, dědečku!
- Už dost. - Dědečku!
Dědečku!
Neopouštěj mě, dědečku! Mám tě strašně moc rád, dědečku!
Dědečku!
- Půjdeme dovnitř, dobře? - Dědečku!
- Pojď. - Dědečku!
- No tak. Prosím, pojďme dovnitř. - Dědečku!
- Pojď dovnitř.
- Kide… - No tak.
- Kide, pojď. - Dědečku!
- Kide, pojď dovnitř. - Dědečku!
Dědo!
Kde jsi, dědo? Pomoz mi s tím, dědo!
- Vzal jsi toho hodně? - Jasný!
Poběž, ať nás nechytí!
Kolik je v tý obálce, dědo? Viděl jsem, jak ti ji ten chlap dal.
Tobě nic neuteče, co? Do všeho strkáš nos. Poběž.
LOLO A KID
Tak jo. Pět tisíc pesos.
Cože?
Pět tisíc pesos? To má větší hodnotu!
Deset tisíc!
Deset? Prodej to někomu jinýmu, dědo.
No tak, kup to, Tabo. Ale ne za pět. Připravuješ mě o prachy!
- Šest táců. - Ale no tak. Devět.
Devět? Můžu ti dát maximálně sedm táců. Víc ne.
Jsou to šílený vykopávky. Už brzo vyjdou nový modely.
Už zase žvaníš o těch svejch modelech.
Ale za kolik je prodáváš? Za dvojnásobek? Trojnásobek?
Dám ti za to 7 500 pesos!
Tak co, dědo? Mám dalšího zákazníka.
Je to polda.
Fajn. Jseš fakt hajzl, Tabo!
Polda, to určitě. Vypadá spíš jako zlodějíček.
- No tak fajn. Dej mi je. - Jo. Odnes to!
Tady máš 7 500 pesos, dědo.
Tady.
Je to 7 500.
Dobrý.
Jdeme, Kide.
Hej, Kide! Co to bylo? Viděl jsem tě! Vrať to zpátky!
- To okradeš i mě? - Dejte mi to, pane Tabo. Díkes!
- Nashle! - Hej! Co to… Krucinál!
Zbláznil ses?
Chceš ošidit i Tabu?
Příště od nás třeba už nic nekoupí!
A co má bejt, dědo.
Je to skrblík.
A přece jsem mu poděkoval.
Tak pojď.
- Ne, je moc velká. - Jo.
Tyhle.
- Tyhle! - Jsou fakt pěkný, dědo!
- Jsou trochu krátký, ne? - Tohle, dědo!
Bude ti to seknout. Podívej.
To chceš, abych v takovým vedru nosil tohle?
Copak to nechceš? Budeš v tom frajer.
Jako herec Robin Padilla. Hustej drsňák!
Ne, chci vypadat jako herec FPJ! Takhle!
Chápeš?
No tak, zkus si to, dědo.
Vrať to tam, páchne to. Ještě budeme zapáchat.
- To ty tady smrdíš, dědo! - Co jsi to… Ty rošťáku!
- To stačí! - To ty smrdíš!
Tady máš. Jdi na to!
- Ne! - To je ale otrava.
Jseš vážně nešika!
- Už žádný další pokusy, dědo? - Ne.
- Zlom vaz! - Mám poslední pokus.
Jseš tragéd. I ta holka tě porazila.
- Hej! - Panebože!
Nezapomeň tu výhru!
- Co to bylo, co? - Pojď.
Kde ses to naučil?
Poslouchej mě.
Už to nikdy nedělej.
A ani nikdy nenadávej.
Jestli to uděláš znovu, skutečně tě opustím.
- Rozumíš? - Jo.
Kide,
i když jsme chudý a žijeme ze dne na den,
chci, aby ses naučil ke starším a slušným lidem chovat s respektem.
Zvládneš to?
Jo, dědo.
Promiň mi to.
To nic. Prostě už to nedělej.
Dobře? Tak pojď. Jdeme.
- Děkujeme, pane! - Dobře, díky!
Hej, stůj! Počkej na mě.
Z toho jde strach, co?
- Tohle bude určitě děsivý! - Je to děsivý?
Hele! Bez rukou!
Poběž, dědo!
- Počkej! - Tamhle!
- Ještě tam nikdo není, rychle! - Tamhle?
- Tamhle! - Hej, zpomal!
- Tamhle? - Zrychli!
Ne, tamhle! Nahoře!
- Kam si mám sednout. dědo? - Sem. Doprostřed.
- Ty první, dědo! - Ne, ty první!
- Je to fakt děsivý! - Pusť mě tam.
Tvoje chyba, já chtěl jet na Mořským koníkovi!
To je ono!
Dědo!
Co teď, dědo?
Hej!
Chtěl jsem vrazit do dědy!
Ale ne.
ZA VŠECHNY TY ROKY KENNY ROGERS
Nevzpomínám si, kdy jsem byl bez tebe.
Měl jsem rád jenom tebe.
Přísahám, že jsme spolu už nemohli zažít víc.
Nenechali jsme si ujít vůbec nic.
Neumím si představit, co bychom spolu nedokázali.
Za všechny ty roky.
Hej! Co to děláš?
Chci to ochutnat.
Jenom ochutnat?
Co bude dál?
Drogy? Lepidlo? Cigarety?
Chceš bejt jako ti tuláci?
Ty zfetovaný děti na ulici?
My jsme taky tuláci, dědo.
Ale jsme bohatý tuláci.
Copak někdo může bejt bohatej tulák?
My přece jo!
Tohle je pro tebe. Tady máš.
Tady.
Připijeme si.
Správně.
- Jdeme na to. - Jo.
- Všechny ty roky - Všechny ty roky
- na tebe byl vždycky spoleh. - na tebe byl vždycky spoleh.
- Můj život je díky tobě jinej. - Můj život je díky tobě jinej.
- Jsem si jistej, že jsi nejlepší. - Jsem si jistej, že jsi nejlepší.
UBYTOVNA
- Dědo? - Copak?
Parťáci navždycky?
Parťáci navždycky.
Kup mi zmrzku, dědo.
Zmrzku?
Nedělej,
že jseš hluchej.
Utrácíš moc peněz. Za chvilku nám dojdou.
Tak mi najdi novýho zákazníka.
Pozor na jazyk!
Lidi si budou myslet, že jsem tvůj pasák.
To moje znělo líp.
Tak jak to bude?
Nová oběť?
- Novej blbec? - Hej!
Novej hejl?
Ticho!
Říkej „novej dárce“. Jasný?
Jasný! „Novej dárce.“
Zůstaň tady, oukej?
Porozhlídnu se.
Půjdeš hledat „nový dárce“, dědo?
Nemluv tak nahlas.
Zůstaň tady.
Kup si tu zmrzku.
To je vono!
Tady máš.
Zůstaň tady. Hned se vrátím, jo?
Tak jo.
Dala bych si zmrzku.
- Madam? - Ano?
- Jste na třetí objednaná ke gynekologovi. - Dobře. Díky za připomenutí.
Pošlete mi, co mám dnes ještě za program.
- Jistě. - Pak se na to podívám.
- Dobré ráno. - Madam.
To by šlo.
Už jedou. Rychle, jdeme na to.
Je ti zima?
Šílená.
Trpělivost, vnoučku.
Je to tak lepší?
Tohle bude polštář.
Tak jo, spinkej.
- Počkejte. - Ano, madam.
Larro, podívej.
Mám zařídit, ať zmizí?
Zaparkujte uvnitř.
Ano, madam.
Všimli si nás?
Jenom se tady podepište. Jo.
Děkuju.
- Děkuju. - Děkuju, madam.
Zpomal. Ještě se udusíš. Pěkně pomalu.
Moc se omlouvám, madam.
Můj vnuk má pořádnou chuť k jídlu.
Dědo, ten chleba je výbornej.
A jsou tady i hranolky!
Chutná ti?
To jsem dělala sama.
Sněz, kolik hrdlo ráčí.
Mockrát vám děkujeme.
A nebojte, až můj vnuk dojí,
zmizíme vám z očí, abyste si mohla odpočinout.
Klidně můžete přespat tady.
Připozdívá se. Nechceme, aby se Kidovi něco stalo.
Máme tady pokoj navíc, který můžete použít.
- Proč nemáte manžela, madam Sandro? - Hej!
Nebuď tak zvědavej.
Omluv se.
Promiňte.
Ne, to je v pořádku. Taky si tu otázku často kladu.
Vážně nevím.
Asi mám trauma z toho, co se stalo mojí rodině.
Ale jak jsi řekl, sendviče mi jdou.
Tak se možná budu moct vdát.
Jo, to můžete. A taky jste moc krásná.
Dokonce jsi i lichotník.
Možná se dočkám i dětí.
Pane,
chodí Kid do školy?
Do školy?
Tam nechodím.
Na to nemáme peníze.
Ale chtěl bys?
Vážně?
Pane,
prosím, dovolte mi vám pomoct.
Kéž by Kidovi rodiče nezemřeli tak brzo.
Zbývám mu už jenom já.
Kvůli svému věku už nemůžu pracovat.
Jestli to chcete vědět, taky jsem úplně sama.
Rodiče zemřeli, když jsem byla mladá. Byli závislí.
Závisláci? Těch je na ulicích hodně.
Přesně tak, je jich hodně. Tak nebuď jako oni, dobře?
Byla jsem v systému i mimo něj. Žila jsem i na ulici.
Měla jsem štěstí, že mě někdo adoptoval a mohla jsem chodit do školy a…
Ted mám díky tomu tohle.
Dědo, všichni už spí. Pojď, jdeme si pro dárky.
Dělej, dědo! Můžou se vzbudit, rychle!
Honem!
Dej mi to!
- Za to nám Taba zaplatí majlant! - Kde…
Dělej, Dědo! Nezastavuj!
Poběž!
Rychle!
Měl jsem rád jenom tebe.
Přísahám, že jsme spolu už nemohli zažít víc.
Nenechali jsme si ujít vůbec nic.
Neumím si představit, co bychom spolu nedokázali.
Za všechny ty roky.
To nemají jiný songy?
Jsem si jistej…
Něco jinýho?
…že jsi nejlepší.
Tahle mě už neba.
- Proč? Znáš i jiný songy? - Zazpívej novej.
Neznám. Ale je jich tady hodně.
Tak si nějakou písničku vyber a zazpívej ji.
Vždyť ani neumím číst. Nauč mě to.
Vypadám jako učitel?
Prostě to zazpívej. Nemusíš znát slova.
- Už to začíná. Jdeme na to. - Fajn, zazpíváme znova tohle.
- Všechny ty roky - Všechny ty roky
- na tebe byl vždycky spoleh. - na tebe byl vždycky spoleh.
- Můj život je díky tobě jinej. - Můj život je díky tobě jinej.
- Jsem si jistej, že jsi nejlepší. - Jsem si jistej, že jsi nejlepší.
- Za všechny ty roky - Za všechny ty roky
- jsem se nikdy nebál. - jsem se nikdy nebál.
- Miloval jsem náš život. - Miloval jsem náš život.
- A jsem moc rád, že jsem zůstal. - A jsem moc rád, že jsem zůstal.
- Tady s tebou. - Tady s tebou.
- Za všechny ty roky. - Za všechny ty roky.
Jseš fakt těžkej, dědo.
Říkal jsem ti, abys tak nepil.
Je těžký vychovávat starýho chlapa.
Jseš moc hlučnej!
A ty moc těžkej!
Dědo.
Dědo, lehni si na ten polštář.
Co s tím zmůžu?
Takovej je už holt můj život.
Od narození jsem byl chudej.
Nechodil jsem do školy.
Nešťastnej až do konce!
Co to říkáš, dědo?
Zatraceně.
Existuje vůbec Bůh?
Bůh.
Jakej asi je?
Kdybys měl svědomí, tohle bys nedopustil!
Jsem dříč. Jsem poslušnej.
Každej týden chodím do kostela v Quiapu.
Prakticky jsem tam bydlel.
Ale co?
Slitoval ses nade mnou?
Ne!
Tak se nediv tomu, že nemám svědomí!
Hej, přestaň tam řvát a už spi!
Jdi do prdele! Nebo se už nikdy nevzbudíš, ty vole!
Uklidni se, dědo.
Nebuď tak hlasitej.
A já myslel,
že jsi mi říkal, abych nenadával.
Že nadávky jsou špatný.
Promiň, vnuku můj. Promiň.
Promiň…
Někdo by si na nás mohl stěžovat.
Mohli by nás zatknout.
A mně se už chce spát.
Promiň, chlapče.
Odpusť mi to.
Pojďme spát.
Tak jo.
- Dědo? - Jo?
Parťáci navždycky?
Parťáci navždycky.
- Dědo. - Co?
Napij se vody.
Šíleně mě bolí palice.
Protože furt chlastáš. Nechtěl jsi přestat.
- Hej, ještě jednu polívku! - Ano, pane.
Tady máte.
- Dědo? - Jo?
Nebudu chodit do školy?
Měl bych bejt v první třídě, ne?
Na ulici se naučíš všechno,
co by tě naučili ve škole.
Vždyť já ani neumím číst.
A co? Je to důležitý?
Důležitá je chytrost.
A ty chytrej už jseš.
Ale madam Sandra zbohatla díky tomu,
že chodila do školy.
Ne každej vzdělanec je boháč.
Jsou i vzdělaný chudáci.
Copak každej vystudovanej
bydlí v hotelu?
Tohle je motel. A příšernej.
Ale hlad nemáš, ne?
Ostatní musí žebrat, aby měli co jíst.
A my okrádáme lidi.
Tomu se říká bejt chytrej.
Chlapče,
když nevyužiješ svý přednosti,
v tomhle světě zemřeš smutnej a hladovej.
Jasný?
Na tomhle světě jsou jenom dva druhy lidí. Tohle si zapamatuj.
Ti, co podvádějí, a ti, co se nechají podvést.
Dědo, vezmi mě na pláž. Aspoň jednou.
Na takovou pláž.
Budu si hrát v písku,
zaplavu si ve vodě…
To jsou vyhozený prachy.
A až nám dojdou prachy,
zase skončíme na ulici, jo?
Prachy nám musí vydržet.
A ty je chceš vyhazovat z okna?
Tak příště musíme
okrást někoho bohatýho, dědo.
Já myslel, že jseš mazanej, dědo?
To už mi jako dáváš příkazy?
Už jdi spát. Moc toho namluvíš.
Kide,
zůstaň tady, jo?
Tady.
Kdybys dostal hlad, kup si jídlo.
Jdu hledat nějakýho novýho dárce.
Dobře?
Kup si zmrzlinu.
Pane, rád bych si koupil zmrzlinu. Čokoládovou, prosím.
Ahoj, krasavče.
- Ahoj. - Půjdeme už?
Utíkej!
- Panebože! - Alexi!
Bože můj!
Už jseš unavenej?
- Už jo. - Moje miminko je unaveňoučký.
- Běž za tatínkem. - Jo, dobře.
Kide?
Promiňte.
Viděl jste toho kluka, se kterým jsem přišel?
Neviděl, pardon.
- Měl červený triko. - Nevšiml jsem si ho.
- Malej kluk! Byl jsem… - Neviděl jsem ho, promiňte.
Kide!
Pane, neviděl jste takhle vysoký dítě? Červený triko?
Ne, promiňte.
Neviděl jste takhle velkýho kluka? V červeným triku?
Ne, nikoho jsem neviděl.
Kide!
Pane policisto!
Neviděl jste kluka v červeným triku? Je takhle vysokej. Je to můj vnuk.
Ne, promiňte. Je tady spousta dětí.
Dobře, díky.
Kide!
Kde jseš?
Šlo ti to dneska ve škole?
Nezajdeme na jídlo?
MANILSKÉ VZDĚLÁVACÍ CENTRUM ODDĚLENÍ MĚSTSKÝCH ŠKOL
Tohle jsem ti už jednou prodal. A s tou cenou jsi souhlasil.
Přidej víc. Tohle je lepší model.
Nemůžu přidat víc, dědo.
Nevrátí se mi to. Za kolik myslíš, že tohle prodám?
Za kolik?
- Vždyť je to novej model. - Je starej, dědo.
Ale to ty nevíš, jenom jsi ho ukradl.
Jasně, mluv o tom dál, ať oba skončíme v base!
Seru na to, že je to pro tebe starý.
Kolik mi za něj dáš?
Osm táců.
No ty vole.
Jenom osm táců?
Platím tady nájem, dědo. Tvoje jediná investice je Kid.
Kreténe. Jestli to ještě někdy zopakuješ, už ti nikdy nic neprodám.
Hej, Kide!
- Plánuješ mi zase něco štípnout? - Ne, neplánuju.
Jenom tady stojím, pane Tabo.
To určitě. Tady, Kide. Něco ti dám.
Tady! Vezmi si to. A nic dalšího si už neber.
Hej.
Co se říká?
Díky, pane Tabo!
Tak co ty na to? Osm táců?
Fajn, osm táců. A k tomu tenhle foťák.
Fajn. Platí.
Tady máš těch osm táců.
Dobře.
Co?
Dej mi k tomu foťáku i tohle.
- Oukej? - Hej!
- No tak, dej mi to. - Přicházím o prachy.
Hej, pane Tabo. Dejte mi i tohle, díky!
Bože můj, ti dva jsou fakt parchanti.
Jdeme na to! Připrav se! Závod začíná!
Přijímám sázky!
- Hej! Dvacet pesos! - Fajn!
Kurzy!
Kdo bude první a kdo bude druhej!
- Kdo mi dá výhru? - Viděl jsem to v telce! Honem!
- Dělej, zaplať mi! - Jedeme!
- To je šíleně pomalý! Tak pomalý! - Hele! Jsem před tebou!
Ještě. Dáme tři kola!
- Jak to funguje? - Proč jsi to koupil, dědo?
Vyfotíme se. Když mi zase zmizíš, budu moct lidem ukazovat fotku.
Tak jsme měli jít do fotobudky, dědo.
No jo.
- Ne? - To je teď už fuk.
Stejně ho máme od Taby zadarmo.
- Měli jsme šlohnout něco podobnýho. - Máš na všechno názor.
Vyfotíme se.
Zeptám se ho.
- Co to děláš, dědo? - Šéfe!
Vyfotíte nás, prosím vás?
- Nás dva. - Jasně.
- Díky. - Jasná věc.
To je ono. Zmáčkněte to tlačítko.
Tak jo.
Dobře.
Raz, dva, tři!
Ten kluk je tak šťastnej, Johne.
Je to vážně milý a chytrý chlapec, pane.
Jo, to on je.
Je fakt chytrej.
Někdy trochu zlobí.
Ale je to vážně hodnej kluk.
Pane…
Mohli bychom adoptovat Kida?
Adoptovat?
Ano, pane.
Vlastně…
My dva jsme pár.
A jsme spolu už vážně dlouho.
A už vážně dlouho chceme založit rodinu,
ale… No…
Takže kdybyste byl pro,
vychovali bychom Kida místo vás. A nebojte. Adopční formuláře zařídím sám.
Pane,
vím, že nejsme normální pár.
Oba jsme muži.
Ale přísaháme, že se o Kida postaráme a budeme ho mít rádi,
jako by to byl náš syn.
Vím, že jste dobrý lidi
a že mu dáte dobrej život.
Je to pro mě trochu náročný,
ale vím…
Mýmu vnukovi prospěje, když tu s váma zůstane.
- Děkujeme moc, pane. - Děkujeme.
Přísaháme, že toho nebudete litovat.
Nechápejte to špatně,
ale potřeboval bych menší pomoc,
abych mohl začít znova, až se vrátím domů.
Samozřejmě, to není vůbec problém.
Jo?
To je moc.
A
jestli budete ještě někdy potřebovat pomoct, neváhejte se na nás obrátit.
A můžete ho navštívit, kdykoli budete chtít.
Tak dobře.
Moc vám děkuju.
Svěřím vám svýho vnuka do péče.
- Dědo! - Neseš toho hodně!
Vyhráli jsme loterii, dědo. Jsou prachatý. Mají hromadu peněz a věcí.
Rychle! Dělej!
- Ještě toho pejska! - Ne, to je další hladovej krk!
A obviní nás z únosu!
- Co se to děje? - Hej! Co to děláte?
- Běž! - Zloději!
- Pomoc! Okrádají nás! - Běžíme za nima, zlato!
Honem!
Nech to tam, Kide! Dělej!
Kide!
- Kide! - Stůjte! Zloději!
- Kide! - Hej!
Co se stalo? Co mu je?
- Co se stalo? - Kide!
- Zavolejte záchranku! - Zavolej záchranku, zlato!
Kide!
Kide! Ne! Kide!
- Miláčku, já nemůžu… - To nic, neboj se.
- Co s ním bude? - Bude v pořádku.
Jde sem doktorka.
Už máme výsledky z rentgenového vyšetření.
Chlapec naštěstí nemá žádné vnitřní krvácení.
- To se mi ulevilo. - Ani žádné zlomeniny,
takže ho zítra můžeme propustit.
Jak to, že ho srazilo auto?
Chcete, abych to oznámila policii?
To není třeba. Už jsme to s tím řidičem vyřešili. Děkujeme.
Dobře. Kdyby něco, víte, jak mě kontaktovat.
- Ano. - Tak zatím.
- Děkujeme. - Děkujeme.
Není zač.
Miláčku? Miláčku!
Bože můj.
Jak jste jen mohl?
Na co to dítě používáte?
Na peníze? Co?
- Vezměte si to! - To stačí, zlato. To stačí.
Vezměte si všechno, co jste ukradl.
Ale nám ani tomu chlapci už nechoďte na oči. Rozumíte?
- A co Kid? - Jestli neodejdete, nechám vás zavřít!
Zlato,
to bylo až moc krutý.
Vždyť to jsou jenom peníze.
Dědo? Dědo!
Dědo!
Co tady děláš?
Jak ses dostal ven?
Vrať se zpátky. Jseš pořád zraněnej. Podívej na ty modřiny.
Jsou to jenom odřeniny, dědo. Nic mi není.
Ale jak ses dostal ven?
Utekl jsem před nima. Zadním východem.
Ten John říkal,
žes mě u nich nechal,
ale nevěřil jsem mu.
Já to věděl, dědo. Nikdy mě neopustíš. Parťáci navždycky, dědo.
Au! Použiju tu druhou.
Parťáci navždycky.
- Tak pojď. - Rychle.
Tady.
Vyhráli jsme loterii, dědo. Jsme prachatý!
Určitě ti nic není?
Nebolí tě hlava nebo nějaká část těla?
Řekl jsem, že jsem v pohodě.
Takže jako obvykle?
Karneval a pak karaoke?
Ne.
Vyrážíme na dovolenou.
Neříkal jsi mi,
že bys chtěl vidět pláž?
- Ty brďo. Vážně? - Jo!
Paráda! Jo!
Dědo, takhle dlouho jsme ještě nikdy nikam nejeli, co?
- To nejeli. Proč se ptáš? To se už nudíš? - Ani náhodou. Je to suprový.
Takhle daleko jsme ještě nikdy nejeli. Zopakujeme si to, dědo.
Ještě ani nejsme na místě a ty si to už chceš zopakovat?
Jenom ti to říkám dopředu, dědo.
Vyspi se. Až se probudíš, budeme na pláži.
Spi.
Dědo, moře je bezvadný. Chci tam hned skočit.
Tohle je lepší než v telce!
- Poběž! - Neběž moc daleko. Můžeš se utopit. Hej!
Pojď sem!
Jseš moc těžkej!
Takhle. Raz, dva…
Jo! To je ono! Ještě!
Napřed si odpočinu!
Koukej!
Zapadá sluníčko.
Je tady krásně, viď?
Je tady klid, čerstvej vzduch…
Hej.
Co je tohle?
- Parťáci navždycky! - Parťáci navždycky.
Musíme se vyfotit, dobře?
- Budeme se fotit? - Jo.
Jsme tady jenom jednou. Tak jo.
Připrav se! Raz, dva, tři!
Tak se podíváme.
Schválně.
Ale no tak! Ještě jednou. Ksichtíš se tam.
To je fuk. Je to hezká fotka, ne?
Víš, dědo,
měl jsi bejt herec.
Umíš naše zákazníky fakt dobře přesvědčit, aby nás litovali.
Ty jseš taky blázínek. A ty to umíš taky.
- Co? - Jo.
Ale Kide.
Zcela vážně. Já dřív byl herec.
- Cože? To jako fakt? - Jo!
Hrál jsem i s Norou Aunorovou a Vilmou Santosovou.
Fakt jsi byl ve filmu?
- Děláš si ze mě jenom srandu. - Fakt. V tom filmu se o mně praly.
Cože? To jsou fóry, dědo. Až moc chlastáš.
Ty blázínku.
Pravda je, že jsem v hodně filmech hrál jako komparzista.
- Co to znamená? - To jsou ti lidi v pozadí.
Co se poflakujou na ulici.
Jednou jsem měl i něco říct.
Byl jsem fakt nervózní.
Pořád jsem koktal.
- Režisér se na mě šíleně naštval. - To ne.
- A ta agentura mě už nezaměstnala. - To je škoda, dědo. Mohls bejt slavnej.
To těžko.
Bylo pro mě těžký přečíst scénář.
My děláme něco mnohem lepšího.
Je to skutečný herectví. Herectví v reálným životě.
A jsou za to lepší prachy.
Dědo, podej mi tu tašku. Uvnitř je knížka.
Tady. Kde jsi ji vzal?
Vzal jsem ji z koše.
Vzadu je roztržená, tak asi proto ji někdo vyhodil.
Ale pořád je celá, ne?
Dědo, nechceš mě naučit číst.
Tak mi čti.
Mám tě to naučit.
Čtení je náročný.
- A do očí mi svítí sluníčko. - No tak, dědo.
- Fajn. - Umíš číst dobře, ne?
Jasný.
„MALÝ LANSI, MŮŽU ZA TVŮJ ODCHOD. PROMIŇ, ŽE JSEM TI NEDAL, CO SI ZASLOUŽÍŠ.“
„Kdysi dávno
žil byl jeden zlý král.
Byl ke všem tak moc krutý.“
To si jenom vymýšlíš, dědo.
Ten popelář mi říkal, že ta knížka je v angličtině.
Taky že je.
Jenom ti to překládám, abys tomu rozuměl.
Jo aha. Tak dobře.
Tak jo.
„Kdysi dávno
žil byl jeden zlý král.
Žil velmi smutný život.
Jako by ztratil veškerou naději.
Ale všechno se změnilo,
když mu do života vstoupil jeho milovaný princ.
A tehdy se král začal měnit.“
- Parťáci navždycky? - Parťáci navždycky.
- Sluníčko už skoro zapadlo. - Jo, schová se v horách.
Parchanti!
Všichni jste mě opustili.
Proč?
Protože jsem k ničemu?
Jděte všichni do hajzlu!
Bude lepší, když tady už nebudu!
Ať si všichni naserou.
Já že jsem k ničemu? No fajn.
Zatraceně.
Jsi vzhůru?
Zajdeme do kostela, jo? Snad tě tam dneska pokřtí.
Pane, nazaretský kapesník.
Tak jo, pojďme do kostela!
Pane, nazaretský kapesník.
Nazaretský kapesník!
Kupte si ho tady!
- Tady! - Kolik stojí?
- Dvacet babek. - Kolik za tři?
Padesát za tři. Vezměte si je.
- Díky. - Děkuju.
Tak jo.
Pěkně bumbej.
- Tvůj vnuk je tak rozkošnej, Mario! - Vždyť je taky po svým dědečkovi!
Jak se jmenuje?
- Jmenuje… - Slyšel jsi to?
Dado a Muymoy se porvali. Muymoy je fakt dobrej.
Udělal to jako Karate Kid a uspal ho.
Kid. Kid!
- Ahojky, Kide! - Jmenuje se Kid.
Líbí se ti to?
- Jako by mi z oka vypadl, co? - Jo, je to fešák.
Kide.
Kide, řeknu ti to jenom teď, ale nikdy na to nezapomeň.
Mám tě moc rád.
Díky, že jsi mě vzal na pláž, dědo. Na tohle nikdy nezapomenu.
Taky tě mám moc rád.
- Parťáci navždycky? - Že váháš. Parťáci navždycky!
Rakovina.
Nemohli jsme tomu uvěřit, protože byl ještě miminko.
Všechno se to událo tak rychle.
Když Reda diagnostikovali,
byl mu teprve půl rok.
A byl pryč.
Kdybyste jen věděl, pane.
Je tak těžké žít dál.
Jako bychom přišli o…
vůli cokoli dělat.
Takže když jsme vás viděli venku…
A…
A skutečně jsme poznali Kida…
Je to moc hodný kluk.
A to díky vám, dědečku.
I když jste žili na ulici,
nedovolil jste, aby se z něj stal sígr.
Takže pokud nám ho svěříte,
budeme ho mít moc rádi.
Nebudeme to brát tak, že nám nahradil našeho syna.
Ale…
Budeme ho považovat za dítě, kterým nás Pán obdařil.
A prosím.
Ať vás ani nenapadne, že byste ho nemohl vídat.
Tak to vůbec není.
Moc rádi pomůžeme i vám.
A když…
Když vám bude Kid chybět,
budete ho moct kdykoli navštívit.
Náš dům vám bude vždy otevřený.
Dědo!
Pomoz mi, dědo!
Kde jsi, dědo?
Dědo!
Pomoz mi, dědo! Dědo!
Hej, dědo! Pomoz mi, dědo.
Vypadáš, že se těšíš na dnešní karaoke.
Jseš hezky oblečenej.
Dědo, pomoz mi.
- Je to zamčený. - Kide.
Jsou to hodný lidi.
A bohabojný.
Určitě tě budou zbožňovat.
Pošlou tě do školy.
- Budeš s nima mít dobrej život. - Dědo.
Co tím chceš říct?
- Pospěš si, ať nás nechytí! - Kide.
Už tě s sebou nevezmu.
Zůstaň tady.
- Doufám, že mi to odpustíš. - Dědečku…
O čem to mluvíš, dědečku? Mně se to tady nelíbí.
Pomoz mi, dědečku.
Dědečku.
Chci bejt s tebou, dědečku.
- Mám tě tak strašně moc rád! - Kide…
Dědečku…
Kide.
Tohle dělám
pro tebe.
- Dědečku… - Za žádnou cenu nesmíš dopadnout jako já.
- Pamatuj… - Dědečku.
Taky tě mám moc rád.
Dobře?
- Kide. - Dědečku…
- Dědečku! - Kide.
- Sbohem, Kide. - Dědečku…
Neopouštěj mě, dědečku!
Dědečku!
- Dědečku! - Sbohem, Kide.
Dědečku, nenechávej mě tady!
Dědečku!
Dědečku, neopouštěj mě!
Dědečku, vrať se!
Dědečku!
Parťáci navždycky, dědečku!
Dědečku!
Nenechávej mě tady, dědečku!
Dědečku!
Neopouštěj mě, dědečku!
Dědečku!
Neopouštěj mě, dědečku!
Dědečku!
Vrať se pro mě, dědečku!
- Kide! Synku! - Dědečku!
- Kide! Hej! - Dědečku!
- Pojď sem! - Co to děláš, synku?
Copak se stalo?
Dědečku!
Neopouštěj mě!
- Dědečku! - Pojďme dovnitř.
- Ticho. - Dědečku!
- No tak, synku. - Dědečku!
- No tak, pojďme dovnitř.
Dědečku! Nenechávej mě tady, prosím!
Kide, synku.
Líbí se ti to oblečení, co jsme ti s tatínkem Joelem dali?
Tady, synku.
Taky jsme ti koupili uniformu, protože brzo půjdeš do školy.
- Páni! - Chceš si ji vyzkoušet?
Tak až se na to budeš cítit. Zavolej nás, až si to vyzkoušíš. Platí?
Tak dobře, synku.
Kide?
Hej, Kide!
Co tady blbneš?
Hledám svýho dědečka.
Neviděl jste ho někde, pane Tabo?
Ten tady už dlouho nebyl, Kide.
Nikdo ho neviděl ani na jeho obvyklejch místech.
- A jsme doma! - Děkuju ti.
Díky, pane!
- Nech toho. Pojďme. - Je to tady nové.
- Dobré odpoledne. - Dobré odpoledne!
Hej, synku.
V kolik dorazí tví přátelé?
Možná večer, mami.
Asi taky slaví se svými rodinami.
Samozřejmě.
Ptám se, abych věděla, na kolikátou hodinu mají přivézt to selátko.
Co takhle na šestou?
Tak v šest večer.
Dobře.
Synku…
Jsem na tebe tak pyšná.
Děkuju ti, mami.
Dost už bylo toho dramatu. Pojďme dovnitř.
- Přijdu za váma. - Půjdeme napřed.
Tak jo.
Tak co si dáš k jídlu?
- Selátko dorazí až v šest? - Přesně tak.
Dobré ráno.
- Dobré ráno. - Ahoj, mami.
Tati.
Dobré ráno, synku.
Nepřijedeš pozdě?
Ne, tati. Včera jsem toho udělal v kanceláři hodně,
takže nepospíchám.
Vážně nepospícháš?
- Ne. - Tak toho můžeš hodně sníst.
- Díky, mami. - Kuře, lásko?
Ano, děkuju ti.
Pane, máte telefonát.
Pro mě?
Pro pana Kida.
Z nemocnice.
Ať se dr. Alarcon dostaví na pohotovost.
Dr. Alarcon na pohotovost, prosím.
Ať se dr. Albano dostaví na sesternu.
Dr. Albano na sesternu, prosím.
Dědečku…
Chceš jít ven?
Pojďme.
To je ono, počkej. Dobře. Tady.
Dědo?
Kide!
Tu tašku. Promiň.
Mám ji, dědečku. Počkej.
Potřebuješ něco?
Tohle jsem ti přece dal já, dědo.
Abych pravdu uznal, je pořád v dobrým stavu.
A zase je to módní, dědo.
Tak jo.
Pět stovek.
Pět set. Souhlasíš?
Děda s tím nesouhlasí, Tabo.
Fajn.
Tak tisíc, dědo.
Co tisícovku, dědo?
Tak jo, platí, Tabo.
Zaplatím jim!
A je to, máme tisícovku.
Tady máš tisícovku, dědo.
Jo, máme tisícovku.
Díky, Tabo.
- Pokračujeme dál. - Opatruj se, dědo.
Ty taky, Kide.
V pořádku, dědečku?
Je v pořádku.
- Díky, Tabo! - Hej!
Poběž!
Kde jsi?
- Promiňte! - Dávejte pozor!
Promiňte!
Taba nás nedoběhne.
Zase jsme porazili Tabu.
Je pomalej.
Karaoke.
Tak jdeme.
A jsme tady.
Dědo.
Děkuju.
A je to.
Jako za starých časů?
Co jsme to zpívali?
Jako za starých časů…
Jo.
Dobře.
Tady, dědečku.
Jdeme na to.
- Nevzpomínám si, kdy jsem byl bez tebe. - Nevzpomínám si, kdy jsem byl bez tebe.
- Měl jsem rád - Měl jsem rád
- jenom tebe. - jenom tebe.
- Přísahám, - Přísahám,
že jsme spolu nemohli zažít víc.
Nenechali jsme si ujít vůbec nic.
- Neumím si představit, - Neumím si představit,
co bychom spolu nedokázali.
- Všechny ty roky - Všechny ty roky
na tebe byl vždycky spoleh.
Můj život je díky tobě jinej.
Jsem si jistej…
Zpívej, dědečku!
…že jsi nejlepší.
Za všechny ty roky
na tebe byl vždycky spoleh.
Dědečku? Zpívej, dědečku.
No tak, dědečku!
Miloval jsem náš život.
Dědečku?
Dědečku? No tak, dědečku.
Už toho nech, dědečku. To není vtipný.
Dědečku? Dědečku!
Dědečku, prosím tě. Zazpívej si se mnou ještě.
Dědečku?
Dědečku!
Dědečku? Dědečku!
Tohle mi nedělej, dědečku. Už mě znova neopouštěj.
Dědečku!
Myslel jsem, že budeme parťáci navždycky?
Dědečku!
Dědečku…
- To ty tady smrdíš, dědo! - Ty rošťáku!
- Ten kůň vyhrává! - V pohodě, je maličkej.
To je ono! Ještě!
Bez rukou!
Výš!
- Dědo? - Copak?
Parťáci navždycky?
Parťáci navždycky!
Parťáci navždycky.
Že váháš. Parťáci navždycky!
Kide, řeknu ti to jenom teď, ale nikdy na to nezapomeň.
Mám tě moc rád.
Překlad titulků: Jakub Doležal