Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
PLETORA, MEINAS
Eikš. Aš jau čia.
- Man labai gaila. - Viskas bus gerai.
Gaila, kad tavęs čia nebuvo, mieloji.
Nežinau, ką reikės daryti. Ką darysime?
Gerai.
- Dieve. Turim išrinkti gėles. - Taip.
Netikiu, kad renkam gėles tavo tėvo laidotuvėms.
Taip.
Nežinau, kodėl išsikraustei. Nesuprantu.
Jei būčiau turėjusi tokį darbą...
Dievaži! Būčiau bet ką dėl jo padariusi.
Vertinu tavo palaikymą ir entuziazmą. Labai vertinu, mama.
Myliu tave. Pasidėsiu daiktus.
Gerai.
- Bus lelijos. - Ką?
Gėlės laidotuvėms. Bus...
Taip, lelijos.
Kaip... Kaip gerai, kad grįžai.
Gerai.
Jis labai tave mylėjo.
Kas?
Tavo tėvas.
Žinau. Aš...
Taip, žinau.
Kaip sekasi rašyti panegiriką?
Bus viena gražiausių kalbų, kurios niekada neparašiau.
Pasakyk penkis gerus dalykus apie savo tėvą.
Mama, čia tau ne pirkinių sąrašas.
Tik penkis dalykus.
Paprastus.
Iš širdies.
Puikiai pakalbėsi. Bus puiku.
Susirinkome pagerbti sėkmingą, dosnų Endrių Blumą.
Mylimą šio gražaus miesto merą.
Visų dievinamos Dženės Blum vyrą.
Nuostabiosios ir mielosios Lilės tėvą.
Lile, mieloji, lipk ant pakylos.
Sveiki. Ačiū, kad atvykote.
Pagerbdama savo tėvo atminimą noriu pasidalinti su jumis
penkiais gražiausiais jo bruožais.
Jis...
Atsiprašau.
MES DEDAME TAŠKĄ
Tvirta kėdė.
Tikrai?
Atsiprašau.
Buvo sunki diena.
Ar galėtum nulipti?
Viskas gerai. Ačiū.
Man neramu, kai sėdi arti krašto.
Prašau.
Su vyšnia ant torto?
Man gerai čia.
Po šimts...
Skaičiau, kad kokteilinės vyšnios lieka skrandyje septynerius metus.
Arba sukelia vėžį. Nebeprisimenu.
Nežinojau šito apie vyšnias.
Gal ir išgalvojau faktus, bet...
jos šlykščios.
Taip, labai šlykščios.
Taigi, kas atsitiko?
Ką?
Kas ten nutiko? Nenorėjau, bet...
Ar kalta moteris?
O gal vyras? Aš...
Kėdė kažkuo nusikalto?
Taip.
Kuriame aukšte gyveni?
Tu pirmas.
Viršutiniame. Šalia sesers ir jos vyro.
Kuo užsiimi?
Aš neurochirurgas.
Tau juokinga?
- Jėzau. Tu rimtai. - Taip.
Rimtai?
- O, Dieve. Atleisk. - Oho.
Tikrai, atleisk. Tu per ilgai...
Atleisk.
Tu per ilgai mokeisi, kad dabar šitaip juokčiausi.
Aš siaubinga. Atleisk.
Maniau, prekiauji kriptovaliutom.
- Kriptovaliutom? - Ne, ne.
Arba esi labai brangi prostitutė.
Mano paslaugos brangios.
Bučinio neįpirksi.
Kodėl nemačiau tavęs anksčiau?
Man niekada neprireikė smegenų operacijos.
Bet ir dėl to, kad negyvenu čia.
Įsilaužei į mano namą?
Iš čia matai gražų vaizdą.
Matau.
Kuo tu vardu?
Lilė.
- O tu? - Railis.
Koks Railis?
Kinkeidas.
Tikrai išsigalvojai.
- Kodėl turėčiau? - Gerai jau.
Kokia tavo pavardė?
Gerai. Nesvarbu.
- Tik paklausiau. - Malonu susipažinti.
Ačiū. Nenukrisk.
Būtų gražu atsakyti. Nepersekiosiu tavęs.
Žinau, bet man gėda.
Pasakyk.
Blum.
- Tu Lilė Blum? - Taip.
Palauk, bus blogiau.
- Netikiu. - Tikrai.
- Už Lilę Blum? - Nebekalbėkim.
Man tikrai labai gėda.
Aš dievinu gėles. Aš...
- Atidarau gėlių parduotuvę. - Parduotuvę?
Taip, tai mano sena svajonė.
Baik. Juk sakiau.
Lilė Blum – floristė.
Tikrai neskamba išgalvotai.
Jei nepavyks, visada galėsi naudoti antrą vardą.
- Violeta? - Ne.
- Petunija. - Baik.
Paprastoji.
- Linažolė. - Blosom.
Velnias, tėvai tavęs nekenčia.
Taip ir nesužinosim, nes mano tėtis pirmadienį mirė, tad...
Todėl čia ir atėjau.
Norėjau gerai išsiverkti ir sutikti turtingą neurochirurgą.
Taigi...
Užjaučiu.
Galėjau grįžti prieš jam mirštant, bet...
negrįžau.
Po galais.
Taip.
Nuoga tiesa ne visada būna graži.
Šįvakar mačiau, kaip mirė berniukas.
Jam tebuvo šešeri.
Jo brolis tėvų miegamajame rado ginklą,
ir tas netyčia iššovė.
Išbandžiau viską.
Niekam nereikėtų...
Turbūt tai labai paveiks išgyvenusį berniuką.
Jis bus amžiams sutraumuotas. Štai kaip jį paveiks.
Nagi, pasakyk dar ką nors.
Nuoga tiesa. Man patinka.
- Nagi. - Gerai.
Aš... Nežinau...
Atidaviau savo nekaltybę benamiui.
Baik.
Tikrai. Mokykloje.
Papasakok.
Nors turbūt reikėtų sakyti „laikinai neturinčiam namų“.
- Nereikėjo sakyti... - Vengi atsakyti.
- Ne. Nėra ką pasakoti. - Noriu detalių.
Susidraugavau su tokiu Etlasu.
Jis buvo labai geras ir neįtikėtinai gabus,
bet jam tiesiog nepasisekė.
Imu pavydėti benamiui.
Vaje.
Viskas, užteks.
Tavo eilė.
Ne, jau viskas. Tavęs nepralenksiu.
Tavo istorija ir seksuali, ir keista.
Šokiruok mane. Gali sakyti bet ką.
Noriu tave išdulkinti.
- Ką? - Norėjai būti šokiruota.
Ką?
Kiek... Atleisk.
Kiek moterų taip suviliojai?
Nesu patyręs santykiuose.
- Matyti. - Nieko neišmanau.
Gal tiesiog nebandei būti poroje ir neragavai angliavandenių?
- Gal tau patiks? - Savo mitybos neminėjau.
Neatrodai linkęs užkandžiauti.
Ačiū.
Meilė – ne man.
Bet aistrą mėgstu.
- Manau, pasigailėsi. - Tikrai?
Neatsakei į mano klausimą.
Pamiršau, ko klausei.
Kiek moterų taip suviliojai?
Visas.
Na...
Aš negaliu...
Teks nubraukt tavo pasiekimus.
Esu tokia mergina, kurią parodytum mamai.
Kiek daug man leistum?
Nežinau. Esu linkusi persigalvoti.
Gali patikrinti.
Per daug?
Ne.
O dabar?
Žiūrint, ką darysi toliau.
Šūdas.
Taip.
Ne, neturėčiau...
Ruoškit operacinę, operuos Tomas. Aš tik stebėsiu.
Būsiu už 10 minučių.
- Po galais. - Žinau. Atleisk.
Po galais, pagaliau supratau,
kad iš tikrųjų esi neurochirurgas.
- Bandžiau įspėti. - Sveikinu.
- Nuostabu. - Taip.
Taigi... Dar...
Dar pasimatysim.
Tikrai?
Ne.
Buvo malonu susipažinti, Lile Blosom Blum.
Ir man, Raili Zygfrydai Kinkeidai.
Man patinka.
Velnias.
BRANGIOJI ELEN, DIENOS ĮVYKIAI PALAUKS,
NES SUGALVOJAU LAIDAI NAUJĄ TEMĄ – „ELEN NAMIE“.
Ačiū.
Nesuprantu, apie ką tu.
Kodėl gyveni tame name?
Mama mane išvarė.
Kodėl?
Nes...
ji susitikinėja su bičais, kurie ją muša.
Kas tavo rankai?
Dieve, iš čia jį užuodžiu.
Pasimaišė ne vietoje.
Mano tėvai grįžta tik apie 17 val.,
taigi, jei nori nusiprausti...
ar išsiskalbti drabužius...
- gali užsukti. - Gerai.
Žinoma.
Tavo entuziazmas užkrečiantis.
- Savaitgalį jautei žemės drebėjimą? - Taip!
- Tikrai? - Taip!
Sveikas.
Ačiū už drabužius.
Nėra už ką.
Tėtis nepastebės. Įprastai nevilki džinsų.
Tėvai negrįš dar maždaug valandą,
jei norėtum pažiūrėti televizorių.
Vyko 7,2 balų žemės drebėjimas.
Jis kilo Meksikalyje, prie pietinės JAV sienos.
Kai nutinka tokie dalykai, visi galvoja tą patį:
„O, Dieve! Mano porcelianas!“ Bet...
Jam nieko nenutiko. Patikrinau.
Ką veiksi, baigęs mokyklą?
Užsirašiau į savanorius nuo gegužės.
Kokius savanorius?
Jūrų pėstininkų.
Oho.
Atleisk. Aš...
Atleisk. Dėl tų drabužių...
Su tėčio drabužiais atrodai kaip Nedas Flandersas.
O tu panaši į morką.
- O, Dieve. - Taip.
- Mama... - Jei nepavyks...
...juk žinai, kad mėgstu iššūkius?
Juk sakiau „jei“.
„Gėlių pardavimai stebina naujus pardavėjus...“
Mama, kodėl manai, kad nepavyks?
- „Net 45 % visų...“ - Mama.
Mama, skaitai „Google“?
Aišku. Iš kur man žinoti?
Man dėl tavęs neramu. „Google“ neramu.
Jau per vėlu. Pasiimu raktus.
Gerai jau, gerai.
- Myliu tave. Tu gali. - Pone! Sveiki.
- Būk drąsi. - Gerai, mama.
Kalbi beprotybes. Iki.
Sveiki. Atleiskit.
- Ką tik atsikrausčiau. - Sėkmės, panele.
Ačiū.
IŠNUOMOJAMA
Sveiki.
- Laba diena. - Labas.
- Labas. Atsiprašau. - Atsiprašau.
Ne...
- Aišku. - Negirdėjau.
Kuo galiu padėti?
Gal aš galiu padėti?
Nesupratau.
Lauke kabo skelbimas, kad reikia pagalbos.
Taip, atleiskit. Ne aš jį užkabinau.
- Ką tik atsikrausčiau. - Aišku. Senas skelbimas.
Kasdien einu pro šią vietą. Dievinu ją.
Visada norėjau užeiti.
Svarsčiau, kas čia atsikraustys.
- Tai jūs? - Taip. Aš.
- Jūs savininkė? - Taip. Lilė.
- Alisa. - Malonu. Atleiskit, bjauru.
Malonu susipažinti.
Ar jums reikia pagalbos?
Dar nesamdau darbuotojų.
Tik prieš kelias dienas gavau raktus.
Dar tik bandau suvokti, ką darau.
Man smalsu, kas čia bus?
Gėlių parduotuvė.
Labai atsiprašau.
Turiu problemą.
Nemoku paslėpti emocijų. Nekenčiu gėlių.
Nekenčiat gėlių?
- Taip. - Aišku.
Kodėl nedovanojus kažko gyvo?
Užuot pirkus kažką, kas tuoj mirs.
Tada aš turėsiu daugiau darbo ir turėsiu tvarkytis,
bet tai tik mano nuomonė.
Gėlių parduotuvės man kelia depresiją. Bet tik man.
Linkiu jums sėkmės. Atleiskit.
Pritariu. Ir mane jos liūdina.
Nes jaučiu, kad...
Žinot, visas gėlės grožis...
Kažkoks absurdas.
Visas gėlės grožis užmirštas. Mes...
Mes užsisakom jas kaip maistą išsinešti.
- Taip. - Tiesa?
Tai ir turėjot galvoje.
Jos paryškina skausmą, įtampą ir...
Gėlės – tai blėstantis grožis, istorija...
Ir dėl to man jos labai gražios.
Tą ir bandau čia atskleisti...
Tai, be abejonės, nuostabu.
Jeigu šito siekiat, mielai prisijungsiu.
Ačiū.
Na...
- Linkiu kuo didžiausios sėkmės. - Ačiū.
Būsiu netoliese ir stebėsiu.
Būsit pirmoji klientė.
- Puiku. Čia labai gražu. - Lauksiu...
Taip. Viso.
Ei, aš...
Nežinau, man...
Man reikėtų pagalbos. Norit darbo?
Būtent šito ir tikėjausi čia užeidama.
- Taip. - O, Dieve. Gerai.
- Puiku. - Gerai.
Turėsiu išeiti 17:00. Einu vakarienės.
- Šiandien? - Taip.
Ką tik pradėjau darbą.
- Tobula. - Puiku.
Tik reikės nuvalyti dulkes,
- kad pasidėčiau šitą. - Prašom.
- Tai... - Labai ačiū.
Gali tekti kviesti vaiduoklių medžiotojus.
REIKIA PAGALBOS
Įrėmink.
Ar matei?
O, Dieve. Kabo.
Dieve. Negaliu žiūrėti.
Taip.
BOSTONE VISKAS GERIAU
Tu kaip daktaras Frankenšteinas, bet su gėlėm.
Gerai. Ne, ne. Laikom, laikom.
Nelaikau. Palauk.
- Nagi. Štai taip. - Skambina vyras.
Gal jis galėtų padėti?
- Žinoma. Genialu. - Ar nereikia?
- Laikai? - Ne.
- Mažyte. - Ne.
- Mes baigėm. Kur tu? - Mielasis.
- Kur esi? - Parduotuvėje su bose.
Mums reikia pagalbos.
- Nesakyk „bosė“. - Mielasis.
Tu turi būti bosė. Nupirkim tau parduotuvę.
Kalbi per garsiakalbį.
- Aha. - Labas.
- Tu... - Labas.
Pranešu, kad jie bus su kombinezonais.
- Baras dalina alų... - Matau tave.
...kai žaidžia „Bruins“.
- Kartais jie taip eina. - Aš šalia.
Taip, taip.
Dieve, mieloji. Tu nuostabi.
Atsivesk ir mano brolį.
Iškart pranešu, kad nesu atsakinga
už nė vieną, kuris dabar ateis.
- Labas. - Labas.
Puikiai atrodai.
- Čia Lilė. - Labas. Lilė. Malonu.
- Mano vyras, Maršalas. - Pamiršk tą „bosę“.
Čia mano brolis Railis.
Labas.
- Labas. - Lilė.
Lilė Blum.
Taip.
- Jūs pažįstami? - Ne.
- Truputį. - Ne.
Susitikom prieš porą mėnesių.
Pasidalinom nuogomis tiesomis.
- Aišku. - Ne, mes...
Visi suaugę.
- Blogai pasakei. - Tu taip sakei.
Pati minėjai nuogą tiesą.
- Mudu tik pasikalbėjom. - Meluoji.
Dabar taip vadinama? „Pasikalbėjom“?
- Mes nuolat kalbamės. - Puiku.
- Per savaitę 3–4 kartus. - Puiku.
Parodysiu, ką čia nuveikėm.
- Pasikalbėsim šįvakar. - Baikit.
- Einam. - Pasikalbėsiu su tavo sese.
- Gerai. - Viskas gerai.
Štai ir vėl susitikom.
Smagu pasimatyti.
Čia gėlių parduotuvė, kur iš nuobodulio įsidarbino mano sesuo?
Mes sakom, kad iš įkvėpimo,
bet taip, tai...
Na, taip.
Taip.
Turbūt dabar dažniau matysimės.
Nejaugi?
Mieloji, labai gražu.
Labai ačiū.
Dienos metu tu dar labiau baugini.
Pritariu.
Bičiuliai, turiu idėją.
Einam pašėlti.
Kelis kartus buvau ant stogo. Tikėjausi sutikti tave.
Noriu vėl tave pamatyti.
Dabar matai mane.
Supranti, apie ką aš.
Gerai. Pirmyn.
Bet juk tai prastas sumanymas?
Dėl mano sesers ir tavo verslo.
Pirmyn, Lile!
Taip, prastas sumanymas.
- Čia tavo. - Tavo, mieloji.
Ne. Ei.
Šalin rankas. Ji mano.
Viską matau.
- Ei. - Tai tiesa.
Taigi, būsim draugai?
Man patinka.
Taip. Draugai.
- Už draugystę. - Taip.
Kažkur tikrai savaitgalis. Nagi.
Ne, nevažiuokit. Mūsų „Uber“ išvažiuoja.
Myliu tave. Einu namo.
Singapūre vėlus rytas. Pasilik, Lile.
- Palydėsiu tave. - Nereikia.
- Gyvenu netoliese. - Man pakeliui.
- Gyveni ten pat, kur mes. - Semantika.
Bet tik todėl, kad nesigailėtum, jei mane nužudys.
Nežvejok mano ežere, Raili.
Myliu tave. Iki rytojaus, Lile.
Ačiū, kad palydėjai,
- bet... - Negaliu išmest tavęs iš galvos.
Aš čia.
Čia ir yra problema.
Juk susitarėm likti draugais.
Taip.
Bet praėjo jau kelios valandos.
Leisk tave pabučiuot.
- Dieve. Koks tu atkaklus. - Tik kartą.
Tik taip nusiraminsiu.
- Tik taip? - Vienas bučinys.
Gerai. Sėkmės.
Ar tai leidimas?
Tik kartą?
Tik kartą.
Gerai.
Ar pavyko nusiraminti?
Pati pareisiu namo. Gerai?
Viso, drauge.
- Tiek užteks? - Taip.
- Dar truputį ten. - Gerai.
Reikia apsaugoti šaknis nuo sniego,
kad jos nenušaltų.
Šaknys – svarbiausia augalo dalis.
- Tikrai? - Taip.
Nežinojau šito. Šaunu.
Nori?
Ačiū. Paimsiu.
Kaip sugalvojai užsiimti augalais?
Kai gerai rūpinuosi augalais,
jie mane apdovanoja žiedais ir daržovėmis.
O kai nesirūpinu, jie nuvysta ir miršta.
Kaip ir mes.
O kaip tas ąžuolas?
Jis auga vienas pats.
Nes gali savimi pasirūpinti.
Kad ir kas nutiks, jis stovės.
Tvirtas ir galingas.
Jis nemiršta, nes yra sumautas ąžuolas.
Kokia gėda.
- Sugėdinai mane. - Mielasis, prašau.
- Mėgsti dėmesį. - Lilė miega.
Mielasis, prašau. Ne!
Girdėjau, kas vakar nutiko...
tarp tavo mamos ir tėčio.
Aš ne... Taip.
Taip dažnai nutinka?
Užjaučiu.
Lile.
Prisiimsi garbę?
Ne. Tu įjunk. Noriu pamatyti iš čia.
Tikėjausi šito. Gerai.
Gerai.
Palauk!
O, Dieve.
- Beprotybė. - Sveikinu.
Be tavęs nebūtų pavykę.
Dievuliau.
Nežinau, ką galvojau. Ačiū Dievui.
Negaliu patikėti.
Ji tobula. Tu nuostabi.
O jeigu nebus pirkėjų?
Baik. Tavo mama ateis.
- Mama. - Ji net atskrenda lėktuvu.
Taip, bet juk būtų siaubinga,
jei vienintelė pirkėja būtų mano mama.
Po pietų ateis Maršalas. Jau bus du. Taigi, viskas gerai.
Nuostabu.
- Oho. - Taip.
Atrodo visiškai kitaip. Sveikinu.
- Kaip sekasi? - Ką tik atsidarėm, bet...
Taigi, tavo brolis – pirmas oficialus klientas?
Turi kažką pirkti, kad būtum klientas.
Dabar čia tik slampinėji.
Labas rytas, Lile.
Labas rytas.
Gerai. Paimsiu šitas.
Ar galit pristatyti?
- Jos skirtos merginai? - Taip.
Bet, žinant ją, galiu gauti jas atgal.
Taip. Gerai.
Ant kortelės užrašyk norimą tekstą,
o kitoje pusėje – gavėjo vardą ir adresą.
Gerai.
Atsivesi tą paslaptingąją į mano gimtadienį penktadienį?
Turiu žinoti, kad pasiruoščiau.
Nežinau.
Tu dalyvausi, Lile?
Žinoma.
- Taip. - Taip.
Aišku. Ji mano geriausia draugė.
- Gerai. - Ačiū.
Kiek aš skolingas?
Lygiai 51.
- Prašom. - Ačiū.
- Svarbi akimirka. - Taip.
Labai ačiū už paslaugas... pirkinį.
Ačiū.
Sveikinu.
Eik iš čia. Ačiū.
- Smagu susitikti. - Viso.
Viso gero.
Dieve. Jis tikras kvailys.
Pristatymo vietą jis nurodė mūsų parduotuvę.
Keistas pirmas klientas.
NUOLAT APIE TAVE GALVOJU, DRAUGE
Lile.
- O, Dieve. - Labas. Su gimtadieniu.
- Puikiai atrodai. - Praleidau kažką svarbaus.
- Kas čia? - Čia mano... Ilga istorija.
Sveika atvykus į mūsų namus.
Bičiuliai, čia...
- Negaliu patikėti. - Kuklus prieglobstis.
Norėjau, kad mano mažytei būtų patogu.
O, Dieve.
Gali patikėt, kad ištekėjau ne dėl pinigų?
- Tau nerūpi pinigai. - Ne.
- Tu mano partnerė. - Taip.
Kai susipažinom, buvau vargšas ir vairavau „Toyota Camry“.
Juk ir dabar vairuoji tą pačią mašiną?
- Pačią geriausią. - Taip.
- Neperkalbėsi manęs. - Be to...
Taip jis susitapatina su minia.
- Tikrai. - Aš tautos žmogus.
Sveikinu. Einu pasiimti išgerti.
- Tuoj grįšiu. - Ačiū.
Taip, tu tautos žmogus.
Ačiū.
Nepatiko gėlės?
Baik su manim flirtuoti.
Sveiki. Norėčiau viskio.
Negaliu.
Maniau, mudu tik draugai.
Mes draugai.
Gerai.
Atsiprašau, noriu praeiti. Ačiū.
- Labas. - Baik.
- Kas? - Ką darai?
Nieko.
Tu turi liautis. Liaukis.
- Prašau. - Ką?
Liaukis į mane spoksoti ir...
Aš tik žiūriu.
Gerai. Tu tik žiūri.
Neateik į mano parduotuvę
- ir nesiųsk gėlių. - Einu pas sesę.
Liaukis sekioti paskui mane.
- Verti mane jaustis... - Ar gali nors sekundę patylėti?
Gerai.
Tu man patinki.
Tau penkeri?
Aš stengiuosi.
Tęsk.
Ar nori nueiti, kur ramiau?
Pasikalbėti?
Pasikalbėti.
Gerai.
Ne. Sustok.
Nori, kad sustočiau?
Ne.
Taip. Nenoriu mylėtis. Ne šįvakar.
Žinau.
Bet noriu rimtų santykių ir žinau, kad jų neieškai.
Kitaip negaliu. Atleisk.
Aš negaliu.
Viskas gerai? Ką darai?
Ruošiuosi miegoti.
Eisim miegoti.
Atleisk... Ką?
Einam miegoti.
Dieve.
Nežiūrėk.
Ar turi man drabužių?
Jaučiu, kad tau tai pirmas kartas.
Mintyse atrodė seksualiau.
O kelnės?
Tau pavyks.
Gudruolė.
Labanakt, Lile Blum.
Raili, aš labai miela, todėl atnešiau tau kavos.
- Labas. - Ne.
O, ne.
Suprantu. Nėra taip blogai, kaip atrodo.
- Atrodo blogai. - Yra.
Gerai. Tai ne mano reikalas.
Jau einu.
Tik pasakysiu vieną dalyką.
Šitas žmogus moteris keičia kaip kojines.
- Šįkart kitaip. - Tikrai? Puiku.
Bet akivaizdu, kad kitaip nebus.
Todėl įspėju, jei nieko iš jo nesitiki, tuomet prašom.
Gerai.
Bet jei nori romantikos ir santykių,
šis žmogus tau netinka, ir čia tu niekuo dėta.
Myliu tave.
- Aha. - Bet žinok...
Būk mano mergina.
Ką?
Būk mano mergina.
Aš ne...
Ką tai reiškia? Aš...
Viskas. Aš išeinu.
Atleiskit, tik norėjau atnešti kavos,
o dabar man siaubingai gėda.
Tau negalima.
Kava tau.
Dingstu.
Normalus žmogus kreiptųsi į psichologą.
Apie ką tu kalbi?
Noriu pabandyti.
Manai, tau pavyks?
VAKARIENĖ ANT STOGO. VILKĖK NE PIŽAMĄ.
Neįsivaizduoju.
Bet noriu tave dar kartą pabučiuoti.
Tiek galiu tau leisti.
Gerai.
Tik nepriversk manęs gailėtis.
Ei.
Labas rytas.
Jau išsivalei dantis. Nesąžininga.
Atleisk. Turiu anksti išeiti.
Ar vakare susitiksim?
Šįvakar ne. Atvažiavo mano mama.
Ji trokšta išbandyt naują restoraną „Root“.
Miršta, kaip nori mane ten nusivesti.
Atvažiavo tavo mama?
Taip. Iš tikrųjų ji nemiršta.
- Tik taip pasakiau. - Nesakei man.
Atleisk. Nemaniau, kad nori žinoti.
Ar priimtumėt dar vieną?
Kas?
Nori susipažinti su mano mama?
Kažkas negerai?
Nemanau, kad tai gera mintis.
- Skaudžiai. - Ne.
Ne, aš...
Taip sakau ne dėl tavęs.
O dėl jos. Ta moteris...
Noriu susipažinti su mylimos moters mama.
Ei!
Atleisk, pamiršai šitą. Viso.
Palauk. Ji ne mano.
Žinau.
Pasirodo, ir aš tave myliu.
Pavėluosi.
Patrauk rankas. Dievuliau!
Aš užimta!
Tu ją padarei?
Taip.
Išdrožiau iš tavo seno ąžuolo šakos.
Kad nepamirštum.
Tvirtas ir galingas.
Ačiū.
Šlykštu. Turbūt ji užsikrėtė pasiutlige.
Stokis.
- Stokis. Nagi. - Liaukis. Ne.
Nagi.
Tau patinka gaminti?
Taip. Labai.
Vargas visko išmoko.
Skaniai kvepia. Kas čia?
Karšto šokolado sausainiai. Juodas šokoladas ir kepti zefyrai.
Skanu.
Mama per Kalėdas negailėdavo kakavai.
Labai ją mėgo.
Ar pabučiavai mane, nes norėjai,
ar tiesiog norėjai atsilyginti Keitei?
Aš...
Noriu tiksliai žinoti.
Norėjau.
Ten mano tėtis.
- Grįžo tėtis. Eik. - Ką?
- Tau reikia išeiti. - Nepamiršk sausainių.
Gerai. Greičiau išeik.
- Per kiemą. - Dvylika minučių.
- Nagi, eik. - Gerai.
- Labas! - Labas!
- Kaip sekasi? - Gerai.
- Kaip praėjo diena? Gerai? - Taip.
Puikiai.
Daug nuveikei?
Taip...
Gerai.
Kepu sausainius.
Aha.
- Taip. Imu... - Oho.
Kiaulės ėmė skraidyt.
Aha.
Per smarkiai tave myliu.
Ir aš tave.
Paliksi man kelis?
- Žinoma. - Pažadi?
Taip. Pažadu.
- Tik pažiūrėk. - Nuostabu.
- Mūsų laukia. - Taip. Prašom.
- Iš anksto atsiprašau. - Ne.
Tikrai. Pasiruošk.
Labas, mama!
- Kaip man čia patinka! - Gražu.
O, Dieve! Labai gražu.
- Užsisakykim kokteilių. - Gerai.
- Sveiki. - Sveiki.
Čia mano draugas Railis, su kuriuo dabar miegu.
- Railis Kinkeinas. Malonu, ponia. - Man taip pat.
- Pasakei tai garsiai. - Žinau.
- Žinai Alisą, su kuria dirbu? - Aha.
Čia jos brolis.
- Tikrai. Judu panašūs. - Aha.
- Abu atsigimėm į mamą. - Prasideda. Nekenčiu tavęs.
Visi taip sako apie mudvi su Lile.
Tikrai. Matau.
Taip.
Obuolys nuo obels netoli rieda.
- Tau pasisekė, Lile. - Labai.
Ir man pasisekė.
O, Dieve.
Atleiskit. Privalau nusiplauti rankas.
- Tuoj grįšiu. - Eik.
- Einu. Viso. - Palik mus ramybėje.
- Dieve. - Mama, nereikia.
Nesakei, kad susitikinėji su gražuoliu.
Jo charakteris viską pataiso, tad...
Aišku.
Kas jis? Kur jis dirba?
- Nereikia. - Kuo užsiima? Ko nereikia?
Juk aš tavo mama.
Bostono ligoninėje.
- O, ne. - Baik.
- Sveiki atvykę į „Root“. - Baik.
- Ką gersite? - Prašau. Man reikia alkoholio.
Norėčiau paragauti negronio. Girdėjau, jie skanūs.
- Labai. Vienas negronis. - Ačiū.
O ką gersite jūs?
Nustebinkit mane.
Ką praleidau?
Gal esate gydytojas?
Kaip tik jau greitai ketinu atlikti išskirtinę operaciją.
O, Dieve. Ji pavojinga?
- Rizikos yra. Mes... - Bet juk nuostabu.
Jis nuostabus.
Jiems penkeri.
Labai ačiū.
Papasakok apie Bostoną.
Geriausi metai mano gyvenime.
- Labai skanus maistas. - Tikrai?
Ir uostas.
Dėdė veždavosi mane ten žvejoti.
Atrodo, kad pasiilgai jo.
Taip.
Gyvensiu ten baigęs tarnybą.
Viskas Bostone geriau.
Išskyrus merginas.
Bostone nėra tavęs.
Pasiilgsiu tavęs.
Ir aš tavęs.
Nežinau, kaip tau pavyko.
Bet tapai mylimiausiu mano žmogumi.
Tu irgi.
Ei.
Kas?
Tu įsitikinusi?
Taip.
Neturiu prezervatyvo.
- Aš turiu. - Tikrai?
Iš pamokos apie sveikatą.
Nesu šito dariusi.
- Nieko tokio. Nesu ekspertas. - Gerai.
- Mylėjausi tik kartą. - Gerai.
- Gerai.
Stebiu juos nuo gimimo.
Jūs...
Trumpam einu į tualetą.
- Gerai, mieloji. - Taip.
Judu pasikalbėkit. Tuoj grįšiu.
Lile Blum.
Etlasai.
Atrodai...
O tu...
Dieve, ačiū.
Mano mama tavęs nepažino.
- Taip tik geriau. - Taip.
Kuo užsiimi?
Dirbu. Gyvenu.
Ir aš.
Aha.
Tai ar įstojai į kariuomenę?
Taip, tarnavau aštuonerius metus.
- Oho. - O tada persikėliau į Bostoną.
O ką tu...
O ką tu veiki Bostone? Kažką lankai ar...
Aš čia gyvenu.
Taip. Juk čia viskas geriau.
Ten tavo vaikinas?
Taip, ten Railis. Jis ypatingas.
Tau jis labai patiktų.
- Džiaugiuosi už tave. - Taip, ačiū.
O tu ką nors turi? Esi vedęs?
Ar turi merginą? Ar panašiai.
- Taip. Kesę. - Tikrai?
Ji puiki.
Džiaugiuosi.
Gerai atrodai.
Nenoriu sukelti tau rūpesčių.
Kaip tave susirasti?
Jei norėčiau.
Atidariau savo gėlių parduotuvę.
„Lilės gėlių parduotuvė“.
- Žinoma. - Bek Bėjuje.
Gali mane susirasti arba...
- Taip. Turiu... Na, žinai. - Taip.
- Dirbu. - Gerai. Eik.
- Jau einu. - Gerai.
- ...išskirtinė operacija. - Lile?
Ką gersi?
Norėčiau vyno. Ačiū.
Negersi vyno. Vilki kombinezoną.
- Negausi vyno nemokamai. - Tiesa.
- Gersiu tą patį, ką jūs. - Bingo!
Tris alaus ir vandens mano meilei.
Palauk, vandens?
Gerai.
Neplanavom pranešti čia...
Baik.
Na, žinot.
Aš būsiu tėtis!
- O aš būsiu mama. - Taip!
Būsiu tėtis!
- Ką? - Ne.
Beprotybė! Žinau!
Aš tėtukas.
Būsi pati geriausia mama.
Už Alisą, jaunesnę už mane 11 mėnesių,
bet kasdien mokančią mane būti suaugusiu.
- Į sveikatą. - Į sveikatą.
Tik vienuolika? Nežinojau, kad gimėt panašiu laiku.
O, taip. Trys vaikai per trejus metus.
Imu gailėti mūsų mamos.
Trys? Turit brolį ar sesę?
Taip. Turėjom vyresnį brolį Emersoną.
Jis mirė, kai buvom maži.
Labai užjaučiu.
Įvartis!
Labas rytas.
Mėgsti fritatą?
Kas vyksta?
Jaučiuosi kaip pornografiniam filme. Kas čia vyksta?
Nežinojau, kad moki gaminti.
Nemoku.
Gerai, nes ėmiau nerimauti.
Atrodė per gerai, kad būtų tiesa.
- Čia tau. - Man? Ačiū.
Išvengsim pagirių. Negailėk.
Iš tiesų...
Noriu atšvęsti rytojaus operaciją.
O, Dieve. Aš...
- Atleisk. - Ne, ne.
- Nežinau, ką sau galvojau. - Nieko tokio.
Ne. Atleisk.
- Atleisk. - Ką ji reiškia? Širdelė.
Nieko. Tai...
Vienas iš kvailų jaunystės dalykų.
Ne. Kiekviena tatuiruotė kažką reiškia.
Žinau.
Bet čia kvailystė iš mokyklos,
ir nežinau, kodėl tebeturiu ją.
Ne.
Tai viena gražiausių tavo vietų.
Gerai. Mielasis?
Turiu tau kai ką pasakyti.
Tavo fritata pridegė.
Ji bus tobula.
Gerai.
Kokios kitos mano gražiausios vietos?
Tavo tarpuakis.
- Tavo tarpupirštis. - Baik!
- Po galais! - Atleisk. Bet juk sakiau.
- Mielasis, paimk pirštinę. - Šūdas!
Imsi plikomis rankomis?
Mieloji.
Ei, ei.
- Kas įvyko? - Kaip tu?
Kas įvyko? Ne, ne.
- Palauk truputį. - Ei.
- Palauk. - Šūdas!
Kaip tu? Atleisk.
- O, Dieve. Tavo ranka. - Nesijaudink.
Juk turėsi operuoti.
Tu sveika?
Tikriausiai. Nežinau.
Parodyk.
- Šūdas. - Man skauda.
Taip ir maniau, kad taip bus.
Atleisk man.
- Juk netyčia. - Ne, aš ne...
- Ką mes padarėm? - Juk netyčia.
Man viskas gerai.
- Dieve, atleisk. - Labas.
Ačiū, kad atvažiavai. Vėluoju.
- Nieko nespėju. - Viską paėmiau.
Ačiū. Gerai.
Kaip vestuvės?
- Irgi siaubingos. - Ne.
- Nieko baisaus. Tik... - Vestuvės negali būti siaubingos.
Jų santuoka bus siaubinga, bet šiaip viskas gerai.
- Jie skirti vienas kitam. - Bet gėlės gražios?
Taip, pačios gražiausios.
Atleisk man.
Atleisk. Kaip tavo...
Kaip operacija? Ir tavo ranka?
- Praėjo puikiai. - Tikrai?
- Taip. - Tikrai?
Taip. Buvo akimirka...
- Alisa su Maršalu susimovė. - Aha.
Važiuojam į „Root“.
Kur buvom su tavo mama.
- Buvo akimirka, kai... - Palauk. Kodėl?
Nežinau.
Norėjau išbandyt tą naują vietą.
- Taip, bet jie... - Ten jau buvom.
- ...girdėjo mus kalbant... - Galim paskambint.
- Jie jau ten. - Taip, bet...
- Užsakė 14 užkandžių. - Norėjau...
- Pažįsti mano sesę. - Žinau. Atleisk.
- Nusivesiu tave kitą savaitę. - Myliu maistą.
- Žinai mano įpročius. - Viskas.
- Imsiu tą patį. - Gerai.
Gerai. Juk ten labai skanu.
Ei.
Kas?
- Labas. - Labas.
Atleisk. Sunki savaitė.
Neturiu tau skųstis. Juk viską matei.
Taip.
Papasakok man viską.
- Gerai. - Gerai.
- Labas. - Sveiki.
- Labas. - Labas!
Atleiskit, kad vėluojam.
Sėskitės. Nesvarbu.
- Galiu sėst čia? - Sėsk.
- Labai daug užsakėm. - Atsiprašom.
- Aš kalta. - Mieloji.
Aš ne...
Railis sakė, kad kažkas atsitiko,
bet nesakė, kad taip atrodai.
Kaip tu atrodai, mieloji.
- Viskas gerai. Neskauda. - Taip.
Buvo baisu. Reikėjo pamatyti.
Taip. Jis irgi susižeidė ranką.
- Taigi, mudu... - Viskas gerai.
Jaučiuosi kaltas. Sukėlėm įspūdingą chaosą.
Taip.
Biče, o kaip operacija?
Turbūt geriausia diena mano gyvenime.
Dvidešimt septynios valandos.
- Dvidešimt septynios? - Taip.
Tiek praleidau tik prie akcijų ir „Call of Duty“...
Išrinkot vardą kūdikiui?
- ...arba lažybų. - Nenorėjau pertraukti.
- Vardą? - Atleiskit. Užsigalvojau.
Norim stipraus vardo.
- Rinksim garsius rašytojus. - Šita mintis...
R. L. Stinas.
Džudi Blum.
Mums gresia skyrybos.
- Kaip sekasi? - Sveiki.
- Ar skanūs užkandžiai? - Labai.
Paragavau vieną ir įsimylėjau šį restoraną.
- Ką ragavot? - Briuselio kopūstus.
Briuselio kopūstai.
O kas patiko jums?
Neįmanoma išsirinkti.
Komplimentai šefui.
Dėkoju. Tai mano mamos receptas.
- Labai gražu. - Oho...
Mano pirmas restoranas.
- Geras. - Taip.
Nuostabus kūrybiškumas.
Aš verslininkas, todėl suprantu.
Kuo užsiimi?
Dabar stengiamės perkelti kapitalą
į vietinę Bostono rinką
ir tokia vieta būtų puiki.
Įdomu, o kokia dabar marža?
Keičiasi. 13, 14, 15 procentų.
Bet puiki istorija apie mamą.
Pritrauki investicijas, išpleti verslą.
- Mielasis. - Įžeidžiau jį?
Ne, tik kartok „perkelti kapitalą“.
- Jis šiknius. - Jau seniai noriu.
Einu į tualetą. Tuoj grįšiu.
- Palydėti? - Ne, ačiū.
- Ar tu... - Kalbėkit toliau.
Tuoj grįšiu.
- Baik. - Kas atsitiko?
Pasakyk. Kas atsitiko?
Nieko. Jis nusidegino ranką, aš nukritau.
Žinau. Bet viskas netyčia.
- Netyčia? - Taip.
Palik jį.
- Dieve. - Turi jį palikti.
- Aš ne tavo mama, Etlasai. - Palik jį.
Tu tampi savąja?
- Išleisk mane. - Lile.
- Tuoj pat išleisk. - Lile.
Liaukis.
Kas čia vyksta?
Etlasai! Baik.
Jei darkart ją paliesi, užspringsi savo ranka.
- Šūdo gabale. - Etlasai, baik! Baik.
Baik.
Tai čia tas Etlasas.
- Mielasis. - Benamis...
- Baik. - ...kuriam paaukojai savo nekaltybę?
Baikit! Nesimuškit!
- Prašau, baikit! - Skirkitės.
- Ne! Prašau. - Nagi.
- Prašau! - Dink iš mano restorano!
- Eime iš čia. - Dink iš restorano!
- Prašau. Gana. Eime. - Nagi.
Dink!
Liaukis!
Raili?
Atleiskit. Raili.
Raili. Raili, palauk.
- Raili, prašau. - Ką jis veikė tualete, Lile?
- Pasakyk man. - Jis pamatė mėlynę.
Ir tavo ranką.
Jis žino, kad tu netyčia. Pasakiau jam.
Lile.
Ką?
Aš ne...
Aš nepažįstu jo.
- Buvom vaikai. Dabar jo nepažįstu. - Tik ne jis.
Bet kas, tik ne jis.
- Nesuprantu. - Pažįstu tave. Tik ne jis.
Pažadėk man.
Gerai.
- Gerai? - Gerai.
Taip.
Nežinau.
Gerai.
Gerai, gerai.
Nesu to patyręs.
- Aš tavo. Aš visas tavo. - Žinau.
- Jei nenori manęs... - Ne, ne. Viskas gerai.
Baik. Liaukis.
Liaukis.
- Liaukis. - Myliu tave, Lile.
Žinau. Žinau.
Žinau.
Myliu tave, Lile.
Ir aš tave myliu.
Ne, prašau. Prašau.
Lile! Atidaryk duris.
- Tau reikia išeiti. - Lile!
- Ateinu! - Atidaryk!
Tau reikia išeiti.
- Apsirenk. - Su kuo tu?
Atidaryk!
- Ačiū. Sėkmės. - Ačiū, kad užsukot.
Mums labai malonu.
- Viso. - Ačiū.
Ačiū, kad užsukot.
- Daug žmonių. - Taip.
Turbūt jau viskas.
Kaip tu, mamyte?
Kažkaip.
- Kažkaip. - Tu su savo suknele.
Ar galėčiau...
- Galiu pakalbinti kūdikį? - Prašom.
Labas, mažyli. Kaip tu? Koks tu jau didelis.
Sakyk.
Jei mums negalima į tą restoraną...
Aha.
...tai kodėl jam galima ateiti čia?
- Aš ne... - Kavos.
- Gerai. - Einu kavos. Tau atnešti?
Ne, nereikia. Ačiū.
- Atsiprašysiu. Labas. - Labas.
Ačiū.
- Malonu pasimatyti. - Aha.
Labas.
Čia nuostabu.
Taip. Ačiū.
Būtent taip ir įsivaizdavau.
Ir aš tavo restoraną.
Ačiū.
Tik pažiūrėk į mus.
Klausyk, aš...
Atėjau čia kitą dieną po muštynių.
Bet jis buvo čia, todėl nusprendžiau neužeiti.
Norėjau atsiprašyti.
Elgiausi kaip beprotis
ir visiškas šiknius.
Labai gailiuosi ir atsiprašau.
Viskas gerai. Turbūt...
Įvyko nesusipratimas.
Na, nežinau. Ne visai.
Nemanau.
Kodėl atėjai dabar? Savo adresą daviau jau seniai.
Ką darai?
Atėjau jau kitą dieną.
Dažnai pro čia važiuoju.
Taip.
Atleisk.
Ar tu laiminga?
Taip.
- Tikrai? - Taip.
Negalėčiau būti laimingesnė.
O tu?
Ne.
Apgailestauju.
Ten tavo telefonas?
Taip.
Ką darai?
Čia mano numeris. Jei prireiktų.
Neprireiks, tad...
Bet ačiū.
Tikiuosi, kad ne.
Palauk.
Apie tai, ką jis sakė...
Apie mudviejų... Tai nebuvo...
Tai nebuvo auka.
Žinau.
Buvau su tavimi.
Labas.
- Labas. - Labas.
Skaniai kvepia.
Ačiū.
Ar tu laimingas?
Ar viskas gerai?
Taip. Man tik...
Man tik smalsu.
Nebuvau laimingas.
Lile, esu laimingas dėl tavęs.
Ar tu laiminga?
Turbūt negali visada būti laimingas, bet...
Skamba prastai.
Ne. Tiesiog...
Žinoma, kad turiu rūpesčių.
Turiu rūpintis gyvenimu ir biologiniu laikrodžiu.
- Visais tai dalykais... - Taip.
...apie kuriuos turi galvoti moterys.
Manau, iš prigimties esu laimingas žmogus.
Tikriausiai čia tik gynybos mechanizmas, kurį perėmiau iš mamos.
Savo mamos?
Tėtis ją mušdavo.
Velnias. Apgailestauju.
Niekada man šito nesakei.
Žmonės dažniausiai tai nutyli.
Ar jis pakėlė ranką prieš tave?
Ne. Bet vos neužmušė Etlaso.
Dieve. Apgailestauju.
O, Dieve.
Man taip gėda.
Tas įvykis restorane...
Aš nežinojau. Turbūt tau buvo labai sunku.
Taip.
Mieloji, tenoriu tave apsaugoti.
Juk žinai?
Kai netyčia susižeidi,
kai užsigauni pirštą, kaltinu save.
Lyg būčiau kaltas, kad ten stovėjo siena.
Baik.
Esu laimingiausias vyras šioje planetoje.
Nors galėčiau turėti bet kurią. Tikrai.
Nenoriu girdėti pagyrų.
- Tikrai nenori? - Ne.
Juk aš raumeningas neurochirurgas.
Kada paskutinį kartą matei tokį vyrą
ne muilo operoje?
Kai pagalvoji, tikrai nemačiau.
- Taip. - Ir aš turtingas.
Ir kuklus.
Dar pasimokysim.
Dieve, labai tave myliu.
Žinau. Ir aš tave myliu. Štai kur problema.
Rimta problema.
Labai rimta problema.
Baik.
Pažiūrėk į ją. Kaip mažytis ateivis.
Taip. Ji tobula.
Nori ją palaikyti?
- Taip. - Taip ir maniau.
Nagi.
Gerai.
- Labas. - Štai taip.
- Kokia tu graži. Labas. - Oho.
Tu mama.
Taip.
Mano sesuo tapo mama.
O tu dėde.
Oho. Tau pavyko.
Čia dėl hormonų. Nežiūrėkit į mane.
O jūs norit vaikų?
Jokio spaudimo.
Tikrai jūsų nespaudžiam.
Jie galėtų kartu lankyti darželį.
Neversiu jos vilktis baltą suknelę
ir gimdyti man vaikus.
Nebent ji pati to norėtų.
Galėčiau ją vesti kad ir šįvakar.
- Jis rimtai. - Dieve.
Raili, prisiuostei kūdikio kvapo.
Reikalas rimtas, kaip aneurizma.
Dieve, per piršlybas nereikia neurochirurgų humoro...
Jei peršiesi.
Jei tu...
- Jis ateina. - Jei tikrai...
- Atiduok kūdikį. - Jis rimtai.
- Baik. - Palauk.
Ne, ne. Baik.
- Jis peršasi. - O, Dieve.
Gerai.
Gal galim...
Ten mūsų kūdikis. Atiduokit.
- Jis mūsų. - Duok man.
- Štai. - Imk.
Grįžk ten, kur buvai. Tuoj pat grįžk.
Ar tekėsi už manęs, Lile Blosom Blum?
Taip?
- Gerai. - Tiesiog...
- Jam pavyko. - Aš...
Tai stebuklas.
Ačiū Dievui.
O, Dieve.
- Dar surengsim tikras vestuves. - Ištekėjai be manęs.
Ir vis dar labai atsiprašau.
Bet kažkada turėsi man atleisti.
Pavargsi nuo manęs.
- Nuo mano žmonos. - Neįmanoma.
Nemanau, kad turėtumėt jai atleisti.
Jau gana. Ar gali įkrauti mano telefoną?
Visą tavo gyvenimą svajojau apie tavo vestuves.
Svajojau visą savo gyvenimą.
Atleisk, bet jaučiuosi apgauta.
Supratau. Ačiū, mama. Bet teks kažkaip viską pamiršti.
Kadangi nebuvau šalia per vestuves,
noriu matyti, kaip kankiniesi.
- Nori atsilyginti? - Žinoma.
Padovanok man anūką. Ne, geriau tris. Noriu trynukų.
Ar jau galime keisti pokalbio temą?
Viskas gerai?
Kas atsitiko?
- Mama, perskambinsiu tau. - Gerai.
Baik pokalbį.
Kas atsitiko?
Viskas gerai?
Numečiau tavo telefoną
ir dėklas nukrito.
Radau šitą.
Paskambinau šiuo numeriu.
- Aš ne... - Tu man pažadėjai.
- Žinau. - Niekada tau nemeluočiau.
Tai nieko nereiškia.
- Nieko? - Taip.
Taip.
- Nieko nereiškia? - Taip. Prisiekiu.
Taip.
Aišku?
Nieko nereiškia.
- Gerai. - Gerai.
Raili.
Raili, prisiekiu, nebūčiau pas jį ėjusi.
- Prisiekiu. - Baik. Ne.
- Ne. Prašau. - Lile, baik!
Prašau, paklausyk manęs.
- Nežinojau, kad jis ateis. - Pažadėjai man.
- Pasikalbėkim. - Liaukis.
- Tu liaukis. - Gana!
Pasistenk nejudėti.
Jau viskas. Aš čia.
- Baik. - Aš čia.
Ei.
Kas atsitiko?
Nukritai nuo laiptų.
Ne. Neliesk.
Tu suklupai ir...
Bandžiau tave sugauti.
- Raili, ne. - Viskas gerai.
- Ne. - Skauda.
Žinau. Viskas gerai.
- Gerai. - Tau viskas gerai.
Ar žinai, kas esi?
Lilė Blum.
Gerai. Kur esi?
- Mūsų bute. - Gerai. Kas aš?
Mano vyras.
Ką aš dabar darau?
Padedi man.
Kiek pirštų rodau?
- Penkis. - Penkis.
- O dabar? Gerai. - Du.
Pasakyk, kad viskas gerai.
Viskas gerai.
Eikš.
Ačiū.
Man viskas gerai?
Taip. Tau viskas gerai.
Gerai.
Lile! O, Dieve.
Ar matei? Matei žurnalą?
Tau pavyko! Pažiūrėk!
Mes dešimtuke!
- Tau pavyko. - Kur?
Kur mūsų genialioji? Štai čia. Žiūrėk.
- Čia tu! - O, Dieve.
O, Dieve. Paskambinsiu Railiui.
Tegul nuperka 50 egzempliorių.
TOP 10 NAUJŲ VERSLŲ BOSTONE
7. LILĖS GĖLIŲ PARDUOTUVĖ
1. „ROOT“ MARKETSONE
Labas.
Matei?
- Sveikinu. - Ačiū.
Netikėtai esu viena geriausių Bostone.
Geriausia Bostone.
Labas.
Gerai.
Dievinu šitą tatuiruotę.
Primink, ką ji reiškia.
Juk sakiau.
Ji tikrai nieko nereiškia?
Ar jau skaitei?
Taip. O tu?
Paskaitysi man?
- Man nepatinka tokie dalykai. - Prašau.
Mielasis, vakarienė atšals.
- Paskaityk. - Man nelabai patinka.
„Septintoje vietoje...
- avangardinė Lilės Blum...“ Kas? - Skaityk pirmą vietą.
Mūsų mėgstamiausias restoranas.
Mielasis, aš...
Skaityk.
„Pirmoji vieta nieko nestebina...“
Ne. Pačią pabaigą.
„Savininkas Etlasas Koriganas
papasakojo, kaip atsirado jo populiarus šviežių ingredientų restoranas.
„Kai buvau vaikas, išdrožiau...“
- Ką išdrožė? - Nenoriu skaityti...
Skaityk.
„...iš ąžuolo nedidelę širdelę merginai.
Restorano pavadinimas atspindi jos žodžius,
kurių neatskleisiu.
Bet pavadinimas negalėjo būti kitoks. Jis visada...
buvo skirtas jai.“
Mielasis...
Skaityk paskutinę pastraipą.
Bus dar geriau.
- Nenoriu. - Skaityk.
„Paklausus, ar jis matėsi su mergina iš vaikystės,
- Koriganas atsakė...“ - „...Koriganas atsakė...
„Taip. Kitas klausimas.“
Ar tu jį myli?
Mylėjau.
Ar dabar jį myli?
Myliu tave.
Ne to klausiau.
Nežinau.
Ačiū.
Atleisk, mielasis.
- Valgykim. - Ne.
Prašau.
Ne dabar. Prašau.
Prašau. Liaukis.
Mielasis, liaukis.
- Nori, kad liaučiausi? - Ne dabar. Baik.
Baik.
- Ei! - Baik!
- Ei. - Liaukis. Prašau.
Ei!
- Ei. - Baik.
Gana.
Gana! Baik!
Ne. Sustok.
- Ką darai? Liaukis. - Ei.
Ką darai? Ką tu darai?
- Mieloji. - Liaukis.
Ei.
Aš tave myliu.
Neparodžiau, kaip tave myliu.
Parodei.
- Parodei. - Ne.
Parodei.
- Mieloji... - Prašau.
Parodei, mielasis. Parodei.
Gerai.
- Labai tave myliu. - Myliu tave.
- Labai tave myliu.
Mielasis, prašau, nereikia.
Liaukis.
Prašau. Sustok.
Sustok. Pažiūrėk į mane.
- Labai tave myliu. - Ne. Pažiūrėk į mane.
Tu turi žinoti, kaip tave myliu.
- Žinau. - Ne.
Pažiūrėk į mane. Myliu tave.
Prašau, pažiūrėk į mane.
- Prašau. Pažiūrėk. - Ta tatuiruotė.
Prašau, pažiūrėk į mane. Prašau.
Prašau. Myliu tave.
Myliu tave. Prašau.
Prašau, nereikia.
Prašau. Prašau.
Liaukis!
Turbūt neparodžiau, kaip tave myliu.
Parodei. Aš kalta.
- Neparodžiau. - Ei.
- Nešam. - Taip, šefe.
Neturėjau ja tapti.
Netampi ja.
Nė negalvok apie tai.
Aišku?
- Taip. - Tikrai.
Aš teisingai suprantu?
Taip.
Noriu tau kai ką pasakyti. Nežinau, ar tinkamas metas...
Atleiskit, kad teko palaukti.
Šįvakar daug darbo.
Po tokių įvykių atliekam tam tikrus tyrimus.
Tyrimas vadinasi „SANE“. Jis nėra privalomas.
Jis ne...
Ne. Jis...
Ar bandė?
Man nereikia tyrimo. Ačiū.
Galima?
Taip. Žinoma.
Ar skauda?
O čia?
Sužeidė tik odą.
Įprastai...
raktikaulį peršviestume, kad įsitikintume, ar nėra lūžio,
bet jūsų atveju žaizdą išvalysime,
o slaugė suleis jums skiepą nuo stabligės.
Nesuprantu.
Nėščiosioms rentgeno nedarom, jei negresia pavojus gyvybei.
Aišku?
- Taip. - Gerai.
- Tuoj grįšiu. - Gerai.
Nėra jokios Kesės, ar ne?
Ne.
Ne, nėra.
Štai...
Štai kur gyvenu.
Virtuvė, svetainė.
Atnešiu tau drabužių.
Ačiū.
Tėtis nepastebės, kad trūksta.
Atiduodu tau miegamąjį.
- Neužimsiu tavo miegamojo. - Prašau.
Vis tiek turiu anksti keltis į darbą.
Man patinka mano sofa. Gera sofa.
Būk tiek, kiek reikės.
Ačiū.
Gerai. Eik pailsėti.
Iki rytojaus.
RAILIS
Labas.
Nežinojau, ar būsi alkana, tai paėmiau tavo mėgstamiausius.
Kokią dainą leistum per savo laidotuves?
Jei reiktų išsirinkti.
Niekada negalvojai?
Apie savo laidotuvių dainą?
Taip.
Aš rinkčiausi „Creed“ dainą „Plačiai išskėstomis rankomis“.
- Na, žinai... - Taip.
- ...kol karstą leistų žemyn. - Aha.
Tau viskas bus gerai.
Dabar taip neatrodo.
Žinau.
Bet bus.
Manau, šįkart viskas kiek kitaip.
Jei negaliu pasirūpinti savimi,
kaip sugebėsiu pasirūpinti kūdikiu?
Tą naktį, į tą apleistą namą
nėjau tiesiog pernakvoti.
Ėjau ten nusižudyti.
Sėdėjau ant grindų svetainėje
ir pamačiau tave pro miegamojo langą.
Šviesa įsijungė
ir tu iškišai galvą pro užuolaidas.
Ir vos tik pamačiau tavo veidą, nebegalėjau žudytis.
Kitą dieną atnešei man maisto, pamaitinai...
Tu išgelbėjai...
Išgelbėjai man gyvybę. Štai ką bandau pasakyti.
Tu tokia esi.
Ir jei nuspręsi pasilikti vaikelį, būsi nuostabi motina.
Tam vaikeliui labai pasisekė.
Tu gali.
Lile.
Jei kada nors leisi sau dar kartą pamilti,
pamilk mane.
Gerai.
Man labai gaila.
Visą gyvenimą jį stebėjau ir mačiau...
kaip jis bijo atverti širdį kitiems.
Nuo pat vaikystės.
Turbūt jaučiau, kad viduje jis miršta.
Po truputį jo siela nyko,
kol jis sutiko tave.
Nenoriu jo teisinti...
Nemaniau...
Nemaniau, kad jis galėtų taip pasielgti.
Ar galiu paklausti, kas nutiko Emersonui?
Žinoma.
Nusipelnei žinoti. Juk esam šeima.
Mano tėtis turėjo šautuvą.
Railis su Emersonu žaidė namuose.
Apsimetė kaubojais.
Ir rado jį.
Railiui buvo šešeri.
Jis buvo šešiametis berniukas.
Jis nežinojo, kad šautuvas tikras.
Manė, kad jis žaislinis,
o tada jau buvo per vėlu.
- Emersonas buvo mūsų brolis... - Užjaučiu, Alisa.
...jo geriausias draugas.
Nuo tada jis amžiams pasikeitė.
Taip.
Brolio laidotuvės...
Anksčiau tikrai labai mėgau gėles.
Paklausyk.
Kaip jo sesuo,
labai norėčiau, kad rastum būdą jam atleisti.
Bet kaip tavo geriausia draugė,
Lile, jeigu pas jį grįši, daugiau niekada su tavim nekalbėsiu.
Eikš. Eikš pas mane.
Man labai gaila.
Tu geriausia mano turėta draugė.
Būsiu dar geresnė teta.
Mieloji.
RAILIS JUK MES ŠEIMA
SUSITIKIM. ATLEISK MAN
ŽINAU, KAD PYKSTI. PRAŠAU
Iš šitos pusės?
Jei taip palaikysiu, bus lengviau.
- Į dešinę priveržiam. - Taip.
Atleisk.
Ne. Viskas gerai.
Tavo tėtis viskuo rūpindavosi.
Neabejoju, kad esi ką nors surinkusi.
Ne. Tai visada buvo jo sritis.
Nelenda.
Kodėl likai su juo?
Išeiti būtų buvę sunkiau.
Be to, mylėjau jį.
Taip. Aš irgi.
Regis, pavyko.
Štai ir širdies dūžiai.
Tik pažiūrėkit. Norit sužinoti?
- Jau matyti? - Taip.
Gerai.
Taip.
- Taip. - Tikrai?
Gerai.
- Matot? - Aha.
Čia jos galvytė.
Labas.
Labas, mergyte.
Tu esi „ji“?
Labas.
Labas, mano mergaite.
Labas.
Visada...
Ačiū.
Ji spardosi?
Taip.
Gerai.
Tvirta.
Imk už krašto.
Ačiū.
Susitvarkysiu pati.
Gerai.
Nori uždėti ranką? Prieš išeidamas. Jei tik nori.
Ji dabar spardosi?
Visada.
Taip.
Gerai.
Uždėk ranką.
Štai čia.
Jaučiu ją.
Taip.
Didelė galva. Jauti? O čia kulnas. Ar jauti?
Atrodo, kad rąžosi.
Grįžk namo.
Paklausyk, aš ne...
Tai daugiau niekada nepasikartos.
Prisiekiu. Kreipsiuosi pagalbos.
Prašau, grįžk namo.
- Atleisk... - Pavėluosi į darbą.
BLUM, LILĖ
Ateik. Nori prisijungti?
Tilps dar vienas.
- Tikrai? - Taip.
Žinau. Laikau tave.
- Labas. - Nori ją palaikyti?
Taip.
- Štai taip. - Labas.
Mamytė šalia.
- Šalia. - Taip.
Aš čia. Mamytė čia.
Žinau, žinau.
Viskas gerai.
Laikyk priglaudęs.
- Labas. - Štai taip.
- Labas, gražuole. - Gerai.
Aš tavo tėvelis.
Taip. Tavo tėvelis.
Taip.
Kaip ją pavadinsim?
Norėjau pavadinti ją tavo brolio vardu.
- Emerson. - Taip. Emerson.
Galėsime vadinti ją Eme.
Ką manai?
Manau, tai gražiausia, ką žmogus yra dėl manęs padaręs.
Ačiū.
Viskas gerai. Tėvelis šalia.
Tėvelis šalia, Eme.
Labas.
Labas, gražuole. Aš tavo tėvelis.
Saugosiu tave, Eme.
Saugosiu tave.
Aš noriu skirtis.
Ei, nereikia.
Reikia.
Taip.
Ne dėl tavęs ar manęs. O dėl jos.
Taip.
Pažiūrėk į ją.
Jei vieną dieną ji tau pasakytų: „Mano vaikinas man trenkė.“
Ką tu...
Ką tu jai atsakytum?
Arba jei pasakytų: „Tėveli, mano vyras nustūmė mane nuo laiptų,
bet sakė, kad netyčia, todėl viskas gerai.“
O jei pasakytų, kad vyras nepaleido jos, nors ji maldavo,
bet jis prisiekė to nekartoti?
Ką jai pasakytum?
Jei žmogus, kurį ji mylėtų...
ją...
ją skaudintų, ką jai pasakytum?
Maldaučiau, kad jį paliktų.
Taip.
Melsčiau, kad niekada pas jį negrįžtų.
Nori pas mamytę? Tavo mamytė labai gera.
Imk.
Laikau tave. Taip, brangioji.
Gerai. Aš...
Taip.
Taip, mieloji. Mama šalia.
Mama šalia.
Taip.
Užburtas ratas baigiasi čia. Manim ir tavim.
Mes dedame tašką.
Gerai?
Mes dedame tašką.
Taip.
Ačiū.
Mama, myliu tave.
Labai tavimi didžiuojuosi.
- Gerai. Taip. - Gerai.
- Tuoj grįšiu. - Gerai.
Eime susipažinti su seneliu.
Gerai.
ENDRIUS BLUMAS MYLIMAS VYRAS IR TĖVAS
Sudie, tėveli.
Gerai.
Jau užteks.
Eime.
Truputį baisu.
ŪKININKŲ TURGUS
- Labas. - Labas.
Kaip tu...
Ar ten buvo tavo dukra?
Taip. Ten Emė.
Mačiau jus anksčiau. Tik...
Taip.
Ji nuostabi.
Ačiū.
Ar tu tebesi su...
Ne. Esam tik mudvi.
Oho.
- O tu ką nors turi? - Kaip parduotuvė?
Ne.
Dar ne.
MES DEDAME TAŠKĄ
FILMAS SUKURTAS PAGAL COLLEEN HOOVER ROMANĄ
SUBTITRUS IŠVERTĖ: RASA RADZIUKĖ