Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Бажати — хотіти чогось, що не може чи скоріш за все не трапиться.
Але що, якщо трапиться?
ІРЛАНДСЬКЕ БАЖАННЯ
- Поле! - Поле!
Кілька слів, Поле.
Чекайте. Агов, це ж мій шарф! Стійте!
Привіт, красуне.
Привіт. Чудовий вигляд.
Дякую.
- Поле! - Поле!
- Дві секунди. - Добре.
Як справи? Радий знову вас бачити. Як ви? Дякую, що прийшли.
- У нас кілька питань. - Хвилинку.
Я був би ніким без цієї дивовижної жінки та геніальної письменниці,
моєї редакторки, Медлін Келлі.
Медді, іди сюди.
Це наш вечір, Медді. Ми з тобою зробили це разом.
Ти написав чудову розповідь. Лише відполірувала.
Прибережи для мене хвильку. Я хочу дещо обговорити.
- Про що? - Побачиш.
- Добре. - Добре.
- Питання. - Привіт, Джею.
У вашому житті була якась жінка, що надихнула на історію кохання?
Я не можу розкривати всіх своїх таємниць.
- Повернулися в Мангеттен? - Завжди радий бути тут.
Так? Ще один бестселер?
Алло.
- Медді. - Вітаю, мамо.
- Я встигла. - Що за клацання?
Я намагаюся замовити туалетний папір онлайн.
Студенти все крадуть його,
а кнопка на моїй клавіатурі все застрягає.
Забагато подробиць.
Ну ти сама запитала.
У мене трохи запара.
Я застрягла в заторах і буквально щойно приїхала.
Ти запізнишся на великий вечір. Не ладнаєш ти з часом, сонце.
От я б тобі там допомогла.
- Мамо, зачекаєш секунду? - Звісно.
Так, секунду.
Так, кажи.
Я телефоную, аби запитати, чи ти вже поговорила з Полом.
Ще ні. Сподіваюся, нікому не розповіла про мої почуття до нього.
Повір, у Де-Мойні всім байдуже.
- Навіть Гезер та Емма не знають. - Ти їм не сказала?
Я просто ще не готова.
Якщо твої подруги не знають, цілком можливо, що Пол теж не знає.
Ні. Я йому не раз натякала.
І так дивиться на мене, коли працюємо разом.
- Мамо, він мене розуміє. - Ти кохаєш його.
- Чому не скажеш? - Може, не доведеться.
А що сталося?
Каже, що має про щось поговорити.
- Справді? - Тож, може, це саме той вечір.
Працює.
Мамо, я маю іти.
Добре. Якщо він не розповість тобі про свої почуття,
то скажи сама. Це все, що скажу.
- Гаразд, люблю. Бувай. - І я тебе.
- Привіт, дівчата! - Привіт!
Це так захопливо.
Ми так пишаємось тобою.
Дякую, що завітали.
Де шарф, який я тобі дала?
- Думаю, уже десь у Брукліні. - Як так?
Нещасний випадок. Зрозумію, якщо ніколи нічого не позичиш.
Не хвилюйся. Цей шарф був зразком з роботи.
Гезер, гарна робота над обкладинкою.
Подобається?
Неймовірна. Що думаєш, Еммо?
- Думаю, щось приховуєш. - Тобто? Ти про Пола?
Так, ви працюєте з ним понад рік. І не кажи, що ти не помічала.
Думаю, він чудовий письменник. От і все.
На обкладинці має бути й твоє ім'я.
- Ти буквально написала книгу. - Ні, не написала.
Ну не зовсім.
І це добре для моєї кар'єри. Пол хвалить мене перед видавництвом.
- Він ірландець. - Так.
- Сексуальний акцент? - Не помітила.
- Він самотній? - Ану віддай.
- Добре. - Ти куди?
Пошукаю Пола.
Ну ж бо, Медді. Сміливіше цього разу.
Ось ти де.
Вирішив пошукати хоробрості в стакані перед виходом на публіку.
Їм сподобається. Історія прекрасна.
Я маю тобі подякувати за це.
Якби моя воля, коханці вже до десятої глави кинулися би в озеро.
Ти неймовірна. Ти це знаєш?
З тобою у нас гармонія.
З нас чудова команда.
Так, тому я хотів поговорити з тобою
про дещо дуже важливе для мене.
- Можеш розповісти що завгодно. - Що ж...
Здається, настав час
нового рівня для наших стосунків.
Поле, я не знаю, що й сказати. Я думаю так само.
Справді?
Це чудово.
Тож
допоможеш мені з наступною книгою?
Цього разу я хочу розповісти тобі про концепцію історії.
Знаю, ти хотіла написати свій роман. Я можу допомогти.
Як гадаєш, це може зачекати ще трішки?
Я...
- Авжеж. - Чудово.
- Це чудово. - Прекрасно!
Що ж, час спустити на мене всіх собак.
Побачимося.
Якщо не рухатимешся, я вхоплюся.
Відведи мене до вбиральні.
Ой, перепрошую. Усе гаразд?
У нас невелика несправність вій.
Чи можу я вам допомогти?
Можливо. Це нові вії «Наногріп».
Я стилістка в «Бергдорфі».
Отримую останні зразки їхньої розкішної косметики.
Цій поставлю дизлайк.
- Не проти, якщо я спробую? - Та ні.
Я буду дуже обережний.
Ось так.
Ну як?
Набагато краще.
Не хочу переривати, та чимало людей очікує.
- Що ж, після вас. - Ні, після вас.
«Вона визирає з водяних глибин.
Якби він лише потягнувся до неї,
це могло б зірвати чари.
Але натомість він відвертається.
Вона кличе утопленими словами,
поки він зникає в тінях мохової долини».
«Розділ восьмий».
«Перша ніч, яку вона провела сама, була найгіршою».
«ДВА ІРЛАНДСЬКІ СЕРЦЯ» КЕННЕДІ
Прошу, Гертрудо. Яке прекрасне ім'я.
Дякую, Поле.
- То як ви познайомилися? - Ми дружимо зі школи.
Я завжди обожнювала книги.
Що? Це ж я.
- Підписати тобі книгу? - Так, будь ласка.
Авжеж.
- Ось так. - Це справжнє озеро?
Так. Воно в Ірландії. Неподалік від дому моєї родини.
Хотіла б його колись побачити.
А як би я хотів, аби побачила.
Ти пишеш такі дивовижні історії. Хоч увесь вечір слухала б.
Овва, було б чудово, правда? На жаль, у Пола пресконференція вранці.
Можна рахунок?
- Це коштом закладу. - Неправда.
Це було неймовірно.
Думаю, це був найкращий вечір у моєму житті.
- І між вами з Полом наче щось проскочило. - У нас виник миттєвий зв'язок.
Не сприймай це серйозно. Пол — відома людина.
- Усіх змушує почуватися особливими. - Підписав мою книгу.
- Чимало їх підписує. - І залишає номер телефону?
БУДУ РАДИЙ ЗУСТРІЧІ ПОЛ
Це лише номер телефону. Це ж не пропозиція.
ІРЛАНДІЯ ДОЗВІЛ ВІДВІДУВАЧА
Не віриться, що Пол та Емма одружуються! Так швидко.
Просто вмить.
- Вітаю в Ірландії. - Дякую.
- Уже майже. Ще одна сумка. - Поле, ця теж моя.
- Ось так. - Не замало багажу, Еммо?
Я одружуюся, Гезер.
Ти не повіриш, скільки знадобиться нарядів.
Перепрошую. Пані.
- Медс. - Перепрошую.
- Усе гаразд? - Звісно.
Медді, забрала свою сумку?
Майже.
- Побачимося біля виходу, добре? - Добре.
Якщо я вам потрібен на цій роботі, я буду готовий. Гаразд?
Добре. Гаразд. Звісно.
Так.
Вибачте. Це моя.
Ні, перепрошую, але вона моя.
Власне, вона моя.
Зачекай поки. Американка хоче вкрасти мою валізу.
Та ні. Я лише беру свою валізу.
Якщо подивитеся на ярлик, то побачите.
Мені й не треба. Я знаю свою валізу. Тож відпустіть.
Я не відпущу свою валізу.
Бачите, моя спідниця в клітку.
Ви впевнені, що це ваш розмір?
Пробачте мені.
Усе гаразд. З ким не буває.
Хоча я підозрюю, що з вами буває найчастіше.
Приємної поїздки.
ЗАГУБЛЕНИЙ БАГАЖ
Медді. Ось ти де.
Нарешті вдалося запхати всі сумки Емми в авто.
Можливо, поїду на даху.
- Повірити не можу в усе це. - Це точно. Як ти?
- Жодних сумнівів, правда? - У мене? Ніколи.
Я вдячний, що ти нас познайомила.
Ти змінила моє життя. Я цього не забуду.
Заповніть, будь ласка.
- Схоже, це надовго. Ви їдьте до будинку. - Ні. Я не можу тебе тут залишити.
- Не хвилюйся за мене. Я візьму таксі. - Добре.
Набереш і скажеш, чи все гаразд. Добре.
ІРЛАНДСЬКИЙ ЗАХІДНИЙ АЕРОПОРТ «НОК» ТАКСІ
«Жодного таксі поблизу». Чудово.
ФІРМОВІ ТУРИ БРИГІТИ
- Можете поїхати за цією адресою? - Так. Відвезу вас туди.
- Добре. Дякую. - Так.
Агов. Зачекайте!
Біллі. Радий знову тебе бачити.
Ніхто не хотів віддавати валізу?
Моя валіза загубилася, та зателефонують, коли її знайдуть.
Якщо потрібні боксери, ти знаєш, кого просити.
То ти фотограф?
Так.
Фотограф природи.
Що ж, принаймні намагаюся бути.
Трохи складніше, бо тепер у кожного є фотоапарат у кишені.
Не думала про це.
- Що привело тебе до Ірландії? - Весілля.
- Вітаю. - Ні. Не моє. Подруга одружується.
Може, пощастить спіймати букет.
Чому думаєш, що я хочу одружитися?
Та ні. Це був жарт.
Очевидно, поганий.
ДВА ІРЛАНДСЬКІ СЕРЦЯ
- Дякую. - Авжеж. Подобається книга?
Так. Читав її?
Ні. І не планую.
Ледве дочитав попередню.
У Британії він майже найбільше продається.
Як і картопля з рибою. Не значить, що вони смачні.
Здається, у нього все добре і без твого схвалення.
Це ж не твій друг?
Зараз ваша зупинка, міс. Будинок Кеннеді.
Пола Кеннеді?
Що ж, ось мені й відповідь.
- Дякую. - Без проблем, сонце.
До речі, я редакторка цієї книги. Що скажеш на це?
Глибокі співчуття.
Знаєш що, можеш просто піти...
Вітаю. Ви на приватній території.
Вибачте. Я шукаю Пола Кеннеді.
Я знаю, хто ти. Просто розважаюся.
Я Корі, брат.
- Привіт. - Гайда, усі всередині.
Медді! Ти приїхала!
Так, я поїхала автобусом, і наче все добре,
окрім нахабного англійця, з яким я їхала.
Олівіє, цей сервіс божественний.
У тебе чудовий смак. Це беллік. Він у родині вже поколіннями.
Нам сюди.
Овва. Я неначе у фортецю потрапила.
Щоправда, тут, якщо губиш взуття опівночі,
ти просто п'яна.
Він такий милий.
- Овва, справді? - Я привів Медді. Щойно з автобуса.
- Привіт. - Добре.
- Шон. Тато Пола. - Вітаю.
О ні!
- Пробачте мені. - Усе гаразд. Жодної шкоди.
Твій багаж уже знайшли?
- Ще ні. - Приєднуйтеся.
Медс, мені прикро.
Та нічого. Усе застраховано.
Ми хвилюємося не про сумку. Радше про сукню дружки.
Без неї ти зчиниш дисбаланс на весільній вечірці.
Може, вона стане збоку. Як у секції для підтримки.
Так! Авто завантажене.
Медлін. Усі готові?
- Так. - Куди ми їдемо?
Пол запланував для нас усіх подорож-сюрприз. Хіба він не чудовий?
Дай мені перевдягнутися.
Така приємна юна леді.
Вона чарівна.
Медлін, ти, мабуть, така рада за них двох.
Так.
ПАБ ТА ГОТЕЛЬ «У ПАТЛАТОГО МЕРФІ»
- Ви як? - Добре.
Добрий день, хлопці.
Чудово.
- Ось і мандрівник світу. - Радий тебе бачити, Мерфі.
Усе добре? Як справи?
Добре. То ти цього разу тут на тиждень?
Так. Я висвітлюю фестиваль стрижки овець.
Ой, тут усі в захваті від нього.
Не сумніваюся.
Фіннгвала готує твою кімнату.
Ти можеш скористатися моїм старим «тріумфом».
Ні. Не можу взяти твого авто.
Можеш обміняти на одну з твоїх чудових фотографій.
Вивішу її в пабі.
Гаразд, згода.
Досі не набридло?
Усе це швендяння світом.
Роблячи фото ящірок і птахів.
Не набридло.
Але якщо ти все їздиш,
як ти знайдеш гарну жінку, аби осісти разом?
Не певен, що мені судилося з кимось осідати.
Та чому я взагалі говорю? Ти все одно ніколи мене не слухав.
- Радий тебе бачити. - Гаразд.
Чудово.
Агов! Тобі щось потрібно? Я можу позичити тобі одяг.
- Усе добре. У сумці був светр. - Гаразд.
- Чудовий краєвид. - Так.
Усе гаразд? Ти якась не така.
Так. Ні. Усе добре. Усе чудово.
Улаштуймо дівочий вечір. Можемо погуляти, випити, познайомитися з хлопцями.
Ти сама вже майже рік, відколи почала писати книгу.
- Просто погоджуйся. Ну ж бо. - Згода.
Дякую. Побачимося внизу за 15 хвилин.
Молодята везуть нас на пікнік.
Дякую.
- Я візьму кошик. - Чудово. А я візьму важке.
- За мною. Час пікніка. - Тут так гарно.
- Цей міст використовували вікінги. - Тут ти, мабуть, надихаєшся.
Дивіться, це Лох-Тей. Це озеро з книги Пола.
Яка краса.
Тут живе твоя містична фея
у затонулому місті на дні озера?
- Саме так. Ти така прониклива. - Але вона не містична.
Вона зла й егоїстка. Заманює чоловіків до смерті у воді.
- Медді! - Ні, саме так. Зла фея.
- Хто хоче покататися на човні перед їжею? - Я.
Невін відклав нам човни.
- Медді, гайда, ми тебе втиснемо. - Та нічого.
Тут купа місця. Буде весело.
- Я піду пройдуся. - Справді? Добре.
- Ти впевнена? - Так.
- Зробиш фото? - Добре.
- Сир! - Сир!
Може, нас із Полом?
Ось, візьми мій телефон. Таким чином зможу публікувати свої історії.
Гаразд, один, два, три.
- Прошу. - Дякую, Медс.
Гаразд, розважайтеся.
- До зустрічі. - Гарної прогулянки.
- І попливли. - Яка краса.
- Я на тебе розраховую. - Бувайте.
- До зустрічі, Медді! - Бувай!
- Привіт, мамо. - Ти мала набрати, коли приземлишся.
Вибач, я жива й здорова.
Власне, Пол відвіз нас до Лох-Тей. Воно чарівне в житті.
А що з голосом? З тобою все гаразд?
Усе гаразд, але не можу не думати, що все було б інакше,
якби я послухалася твоєї поради й зізналася Полу в почуттях.
Сонечко, подумай про це як про життєвий урок.
Почни висловлювати свою думку.
Припиніть.
Що ж, надто пізно.
Не можу сказати Полу, що хотіла б, аби одружився зі мною.
- Медді? - Мамо?
Медді.
Мамо, повторне з'єднання.
Мамо?
Ти загадувала бажання?
Ні, я просто...
Мабуть, але я не думала, що хтось чує.
А я чула.
Подивися вниз.
Добре.
Це називають кріслом бажань, але треба робити це правильно.
Сідай, заплющ очі й загадай бажання.
Та ні, дякую.
Чого ти боїшся?
Я не боюся. Я просто в таке не вірю.
Що ж, тоді тобі нічого втрачати. Ну ж бо. Чому б не спробувати?
Гаразд, я бажаю...
Ні, треба правильно. Сядь.
Заплющ очі й загадай по-справжньому.
Гаразд, я бажаю...
Я бажаю, щоби я одружилася з Полом Кеннеді.
Що ж, не спрацювало.
Хіба ні? А звідки ти знаєш?
Хіба не має бути землетрусу чи блискавки якоїсь?
Хочеш чогось більш показового?
Дай-но подивлюся, чи зможу підкорити вітер. Це допоможе?
Було б непогано.
Оце дивний сон.
Агов.
Гезер. Еммо.
Ви там?
Поле!
Медді, ти прокинулася. Даси мені рушник?
Звісно. Так. Добре.
- Що ти тут робиш? - Приймаю душ. А на що схоже?
- Не бачила бальзаму для бороди? - Ні.
Що з тобою?
Нічого, я просто... Я не знала, що ти тут.
- А де мені ще бути? - Так. Добре.
Я піду. Так. Вибач.
Ой!
Медді! Ти ціла?
- Мою валізу знайшли. - Іди сюди.
Я просто... Я піду надвір. Піду подихаю трохи.
- Привіт, Медс. - Привіт, Еммо.
Еммо! Ти рано прокинулася.
Побігаю до сніданку. Ти бачила Пола?
- Пола? - Я скрізь його шукала.
У цьому домі можна заблукати.
Так, що ж, його точно там немає. Сто пудів.
- Так. - Знаєш що?
Власне, я теж не можу його знайти.
Що? Як він там опинився?
- Привіт, Еммо. - Привіт.
- Твоя матір шукає тебе внизу. - Чудово, дякую.
- Побачимося за сніданком? - Ой. Поле.
Ніби вона не бачила, як ми цілуємося.
Невіне, мій піджак.
То готуєшся до великого дня?
Ти, мабуть, радієш. Не дочекаюся вже вечірки.
У цьому місті є ще ті симпатяги.
Бачиш?
- Привіт, ти... - Треба поговорити.
Що за чортівня, Медс? Що таке?
Я тобі дещо скажу,
але ти не можеш казати цього Еммі.
Гаразд.
Минулої ночі наснився божевільний сон.
Ми були біля озера, і дивачка сказала загадати бажання.
Я забажала одружитися з Полом Кеннеді.
- Знаю, це тебе, мабуть, шокує. - А має?
Хай там як, коли я прокинулася,
моя валіза чарівним чином з'явилася,
а Пол приймав душ отам.
Гаразд.
Хіба це не дивно?
- А в моїй валізі весільна сукня. - Так.
- Чому вона там? - Бо вона твоя, дурненька.
- Ви з мамою вибрали в Нью-Йорку. - Що?
Так, і за кілька днів
ти вдягнеш її, підеш до вівтаря та одружишся.
- Ні, аж ніяк. - Звісно, що так.
У тебе просто передвесільне хвилювання.
Це цілком нормально.
Що це? Вони не мої.
Сексуальні підбори для медового місяця.
Ні. Це не я одружуюся. Це вона.
Саме так.
Ти, подруго моя, одружуєшся з Полом Кеннеді.
А тепер дихай. Розслабся.
Це будуть найкращі твої вихідні.
Одягайся.
Я одружуюся з Полом Кеннеді.
Так!
Я одружуюся з Полом Кеннеді.
Так!
- Гаразд, тож... - Я просто не розумію.
Чому я не можу підібрати фотографа для весілля?
Бо це не твоє, мамо.
Два останні фотографи, що ти наймала для вечірок, утекли в сльозах.
- Справді? - Так.
Так. Вони справді ревіли.
Ось і вона.
- Усім доброго ранку. - Доброго ранку.
Рибонько.
Дозвольте.
Дякую.
- З тобою все гаразд, Медлін? - Так. Відходжу від перельоту.
Випий шампанського. Мене виручає.
Дякую.
Скуштуй місцеву полуницю. Вона смачнюча.
Дам тобі. Вони смачні.
Медлін, бажаєш боксті?
Що?
Вона така мила. Це ірландський млинець.
Добре, дякую.
Шоне, я хотіла розповісти. З пекарні телефонували.
Торт завеликий для доставляння.
- О ні. - Можете замовити менший торт?
Дуже добре.
- Чудове мислення. - Молодець, рибонько.
Нарешті хтось із розумом.
Здається, погода непогана. Покатаємося на велосипеді?
Зі мною?
Звісно, зі мною.
Ми з Еммою йдемо в сад по яблука.
- Корі, хочеш піти з нами? - Не можу. Маю тренування з регбі.
Може, теж позбираємо?
З мене так собі велосипедистка.
Не дуркуй. Усі вміють їздити.
Сонечко, можеш трохи швидше?
Поле, я намагаюся.
Вони такі соковиті.
- Медді, ти досі позаду? - Наздоганяю.
- Привіт. - Привіт, дівчата.
Привіт, Медді.
- Ой! - Ой!
- Медді, усе гаразд? - Так, усе добре.
- Ти ціла? - Так. Я просто заскочу назад.
Ти не дуже впевнена на цій штуці.
Я просто штовхатиму й бігтиму поряд із тобою.
Я сподівався на кардіо, кицю.
- Усе гаразд. Я заміню тебе, Медді. - Ні.
Не завадить поїздка, мало находила.
- Гаразд. Швидка подорож селом? - Гаразд.
Якщо не відставатимеш.
Оце бойовий дух.
Так, скуштуй мого пилу.
Я тебе наздожену.
- То що, позбираємо яблук? - Так, авжеж.
Не віриться, що зібрали стільки яблук.
Приготуємо яблучний пиріг для Корі? Може, подобається, коли вміє пекти.
Ось ти де. Я скрізь тебе шукала.
Медлін, ти знаєш, котра година?
Ми домовилися про примірку весільної сукні.
Але хіба в мене вже немає сукні? Ми з мамою вибрали її разом.
До речі про твою матір.
Невін забере її та привезе на репетицію.
- Мама приїде? - Краще пізно, ніж ніколи.
Я згодна.
Чоловіки теж можуть користуватися ботоксом.
Скажи? Зараз мені не потрібен, та, може, у майбутньому.
Привіт, Ем.
- Привіт. - Привіт.
Поле, я думала, ти розповів Медлін про сукню.
Розповів.
- Адже так? - Ні.
Що ж, хай там як, ходімо.
З нею невесело.
Мама впорається з нею.
- Просто ідеально сидить. - Прекрасна.
Неймовірна.
- Овва. - Овва.
Моя бабуся була в цій сукні в день весілля.
Як і моя матір. Як і я.
Це традиція нашої родини, Медлін.
Яка гарна.
Гарна?
Це вінтаж від «Ланвін».
Це артефакт моди. Це сфінкс весільних суконь.
Може, додасте проріз?
Так, у них вона є.
НОВИЙ БЕСТСЕЛЕР ПОЛА КЕННЕДІ
- Вітаю. - Вітаю.
- Дозвольте просканую. - Дякую.
Вітаю. Ви наш сотий клієнт тижня.
Овва.
Тобто ви виграли
рекламну копію нового роману Пола Кеннеді.
- Не треба. Це зайве, дякую. - Але це безплатно.
Навіть так.
Ось так.
- Подаруночок. - Авжеж.
- І ще це. - Чудово.
Й оплата. Ось.
Чудово.
- Гарного дня. - І вам. Бувайте.
ФЕСТИВАЛЬ ОБСТРИГАННЯ ОВЕЦЬ
СКАСОВАНО
- Після вас. - Дякую.
Та ну. Ви, мабуть, жартуєте.
Я чекав на цей фестиваль.
- Та не таке й погане воно. - Та воно ніяке. Ти про що?
- Що ти з цим робитимеш, Медді? - Я просто вдягну цю сукню.
Бо це лише сукня, і тому, що Пол цього хоче.
- І тому, що ти цього бажала. - Ви це чули?
Ось вона. Це вона. Вона там.
Хто?
Медді.
Агов, чекайте, поверніться!
Що це означає? Я задоволена своїм бажанням.
Справді задоволена своїм бажанням?
Куди ви?
Бажання чудове. Поверніться! Будь ласка, не забирайте!
Привіт.
- Це ви. - Ви ціла?
- Не бачили, що я переходжу? - Бачив, але ви наскочили на мене, тож...
- Що ж... - Прошу дуже.
Усе гаразд. Я сама.
- Ось. - Супер.
Агов. Ви казали, що вам не подобаються книги Пола Кеннеді.
- Вибачте, що? - В автобусі.
Не хочу бути грубим, але ми знайомі?
Ви не пам'ятаєте?
- Це тому, що цього не було. - Чого не було?
- Нічого. - Медді.
- Що це було? Ти просто втекла. - Я побачила...
Ти знайшла. Фотографа. Чудово. Молодець, Медлін.
Ні, я...
Олівія Кеннеді. А ви хто?
Джеймс. Джеймс Томас. Радий знайомству.
Ви ж не родичка Пола Кеннеді, автора?
Це мій син.
Це його майбутня наречена, але, звісно, ви це вже знали.
Власне, ні.
Річ у тім, що Джеймс не такий фотограф.
Звідки ви знаєте?
- Але ви фотограф? - Так.
А яка вартість?
Я дуже вдячний за пропозицію, та не думаю, що підійду вам.
Чому це?
Я не фотографую людей.
Скільки б ви не хотіли, я дам утричі більше.
Коли, кажете, весілля?
Бачите, навколо нареченого й нареченої це прекрасне сяйво.
- Чудово. - Це я і шукаю.
Щось неземне.
І будь-які мої фотографії треба робити справа.
Це моя краща сторона.
Гаразд.
Чиє авто посередині заїзду?
Привіт.
Синочку, ти саме вчасно.
Медлін знайшла для нас весільного фотографа.
Джеймсе Томасе, це Пол, мій наречений.
Я читав деякі ваші роботи.
- Завжди приємно зустрітися з фаном. - Так, авжеж.
Знаєте, мій видавець сказав,
що нам треба зробити піар-фото після весілля
зі мною і Медлін на ідеалістичних ірландських фонах.
Думає, це збільшить продажі.
Не просто весілля, а й гарний піар-хід.
- Саме так. - Тим паче, що Медді — редакторка Пола.
Може, покатаєтеся завтра втрьох місцевістю?
- Може, знайдете чудові місця. - Звучить чудово.
- Що скажеш, Поле? - Чудова ідея. О десятій ранку, Джеймсе?
Звісно.
Медлін, можеш провести Джеймса?
Звісно.
Тож ти не просто його наречена, а й редакторка. Як зручно.
Якщо проводиш із нами день, то краще не бери сарказм.
Оскільки в мене немає дому, я не знаю, де залишити.
Я постараюся.
Гадаю, я маю тобі дякувати за роботу.
Я скажу, що це стане в пригоді.
Коли у всіх фотоапарат у кишені?
- Я так завжди кажу. - Справді?
Так.
- Побачимося вранці. - Так.
Угадай що? Ти одружуєшся з Полом Кеннеді.
Ура!
Якого...
- Пол? - Медді! Якого біса?
- Вибач. Я спала. - Боже! Як боляче.
Це реакція на збоченця. Улучила в око?
Якби ж лише в око.
Мені дуже шкода. Сильно болить?
Не... Не чіпай мене.
- Добре. - Добре.
Так.
Пробач мені.
Точно все гаразд?
- Усе тіп-топ. - Гаразд.
- Ти молодець, друже. - Дякую.
Доброго ранку.
А де Пол?
Його не буде.
Чому?
Трохи травмувався вночі. Сказав пошукати місця самим.
- Нічого серйозного, сподіваюся? - Ні, лід допоможе.
- А як же твої подруги? - Роблять нігтики.
Готовий?
То як ти стала редакторкою?
Ну я була авторкою-фрілансеркою, але це приносило копійки.
- Найнялася у видавництво. - І познайомилася з Полом.
Так, він не міг спрацюватися з іншими редакторами,
і ми відразу підійшли одне одному.
Цікаво.
Що це означає?
Протилежності притягуються.
Даруй, ми з Полом не протилежності. У нас багато спільного.
Пробач. Упевнений, є довгий список усього спільного.
Чому б нам не помовчати? Аби я могла насолоджуватися краєвидом.
Як забажаєш.
ДЕ-МОЙН, АЙОВА
- А ти? - Про мене не треба говорити.
Та краєвид гарний.
- Тут так гарно. - Буде ще краще. Ходімо.
Тож, я маю запитати.
Це обов'язково?
- Запитуй. - Добре.
Чому сама не пишеш?
Я намагалася, але останнім часом було трохи важко.
Бо ти надто зайнята книгою Пола.
Ні, я просто...
- Я не знаю, чи мені є що зараз сказати. - Кожен має що сказати.
Потрібно достатньо сміливості.
- То я боягузка? - Ні в якому разі.
- Ти сама до цього допетрала. - Добре.
Так. Що ж, Пол сказав, що хоче автентичної Ірландії.
Отже, автентичніше вже нікуди.
Овва.
Це Скелі Мора.
- Знаєш їх? - Я чула про них.
І як тобі?
Гадаю, я в романі Джеймса Джойса.
Не очікував такого посилання.
Це мій улюблений автор.
Справді?
А в тебе гарно виходить.
Дякую.
На жаль, не думаю, що круте урвище — це в стилі Пола.
Ні, мабуть, ні, а у твоєму?
- Так, думаю, тут прекрасно. - Теж так думаю.
Тут би одружитися.
А що заважає?
Весілля в ці вихідні, і я не хочу нічого ускладнювати.
Думка щодо власного весілля — це не ускладнення.
Вибач, та я хочу трохи пізнати своїх клієнтів, перш ніж фотографувати.
Думала, не фотографуєш людей.
Готовий зробити виняток.
- Овва. - Це жах.
На вигляд весело.
Гезер, Еммо. Це мій друг Фінн.
Привіт, ще я дружба Пола. Радий знайомству.
Поле, що з тобою сталося?
Ой, це довга історія.
Я намагаюся мінімізувати шкоду. Дивися.
Буде видно на фото?
Я маю чудовий коректор для тебе.
Це чудово. Дякую.
Гезер, я говорив із Корі про ходу до вівтаря.
Потренуємося, аби зробити крутий вихід?
Я спостерігаю, Фінне.
Намагається вкрасти мою увагу.
Я гарно танцюю, Поле. Не брехатиму.
Нікому не вкрасти твоєї уваги, Поле. Принести ще льоду?
Ні. Залишайся тут і розважай мене. Припини змушувати шкодувати себе.
Ти завжди така уважна?
Не до всіх.
Пощастило мені.
Схоже, насувається гроза. Тобі треба повертатися. Точно є купа справ.
Та ні. Мама Пола вже все зробила.
Де твоя мама у цьому всьому рівнянні?
Вона в Де-Мойні, але завтра прилітає на репетицію.
Будеш рада побачитися.
Буде чудово, що буде тут. Вона знається на таких ситуаціях.
З нею буде куди легше.
- Тобі... - Допоможи. Так.
Просто тягнути.
Свята Богородице!
- Сильний дощик. - Знаєш, що кажуть про Ірландію?
Якщо погода не до душі, зачекай п'ять хвилин.
Це слова Марка Твена.
- Це величезне дерево. - Так, це точно.
І це єдина дорога.
- Має бути інший шлях. - Якби в нас був «хаммер»
Доведеться розвернутися. Нічого. Я знаю гарний паб.
Чекай, справді?
Ходімо.
- Ховайся. - Дякую.
Ходімо.
Це гарний паб. Тобі сподобається.
- Овва. А тут весело. - Тут найкраща риба з картоплею в Ірландії.
- Я думала, ти таке не любиш. - Чому це?
Ти ж казав...
Забудь.
Джеймсе Томасе, покидьку ти такий.
О'Каллагане, свиня ти така.
Як ти, друже? Що тебе сюди привело?
На дорогу впало дерево, тож ми застрягли.
Так, я чув. Шеймус подбає про це вранці, але він сам зараз трішки в дрова.
Тоді нам потрібні дві кімнати на ніч.
Чекай, ми не можемо провести ніч тут.
Хочеш ночувати в авто?
Дайте мені секунду.
Це Пол Кеннеді. Я зараз не можу відповісти.
- Що це за людинка? - Заспокойся.
Не кажи, що переконав якусь юну леді, що ти чогось вартий.
Поле, це Медді.
Дерево впало посеред дороги, і ми застрягли тут.
Її звуть Медлін Келлі. Я фотографую її весілля.
- Її весілля, так? - Годі тобі.
Доведеться переночувати тут. Набери, коли прослухаєш.
- Я залишила повідомлення. - Добре. Гайда їсти.
- Сідайте. - Добре.
Може, пару келихів стаута?
Можна мені білого вина? Я не п'ю пива.
Тут такого краще не говорити.
І за ґрати можна загриміти.
- А він непоганий. - Так і є.
Ми з Томом давно знайомі.
Я приїжджаю в Ірландію з дитинства, тож вона
дуже особлива для мене.
Це правда, що в тебе немає дому?
Цього тижня це орендована кімната над «У Патлатого Мерфі».
Після цього я знову мандруватиму світом
лише з камерою та паспортом.
Хіба з часом не стає самотньо?
Ну є...
Коли нічого не зв'язує, є свобода.
Може, ти не знайшов ту, з ким хотів би провести решту життя.
Як ти?
Ти граєш у дартс?
Не дуже.
Зіграймо.
Гайда.
Головне — хватка, стійка й упевненість.
- Ти не любиш говорити про себе. - Чому ти так кажеш?
Ти постійно змінюєш тему.
Не відривай ноги від підлоги.
Бачиш, про що я?
Цього разу спробуй стати ось так.
Рухається лише рука.
- Ти загадковий чоловік. - Мовчи, бо не уявиш, як улучаєш.
- Підступно. - Я не підступна.
Може, це ірландська удача.
Або, може, це ти.
- Тобто ти хороший тренер. - Ну а ти гарна учениця.
Я одружуюся за два дні.
Так.
Ваші напої.
І ваші кімнати.
- Чудово. Дякую, Томе. - Смачного.
Дякую.
- Хочеш скуштувати? - Чом би й ні.
Непогано.
- Один танець перед сном. - Гаразд.
Вибачте. Треба пройти.
Це поклик сім'ї. Треба бігти. Будь ласка.
Ви закінчили.
Дякую. Бувайте.
Вітаю, я весь цей час стояла в черзі не до тієї стійки,
і пропустила рейс.
Мені негайно потрібен інший.
Директорко Келлі. Це я, Аллегра.
- Так, привіт, Аллегро. - Привіт.
Терміново треба в Ірландію. Доця одружується.
- Медді одружується? - Так. І я не встигаю.
Я пропустила свій рейс до Дубліна. Можеш знайти інший?
Тоді мені треба в аеропорт «Нок». Це в Західній Ірландії.
Авжеж. Як ви пропустили свій рейс?
Несправність годинника.
Ви проспали. Оце так.
Було відключення електрики, а запасний будильник на телефоні...
- Що ти робиш? - Я пишу Кіммі.
Пам'ятаєте, ви її карали? Очманіє.
- Серйозно? - Так.
Допоможіть мені. Будь ласка, допоможіть мені.
Так.
ГОТЕЛЬ «ДИКЕ КУРЧА»
- Ну ж бо, заведися. - Ні, глухо.
Не віриться. Я запізнюся на репетицію весілля.
Може, вода в карбюраторі.
- Можемо поштовхати. - Як це?
Штовхаєте, а я витискаю зчеплення.
- Звісно. Добре. - Так, клас.
Гаразд, готові?
Добре.
Штовхайте.
Ой!
Успіх.
От чорт.
Принесу шмату.
Чудово. Шмату.
Що ж, Медлін не видно.
Спершу її мама пропустила рейс, а тепер ми чекаємо на дочку.
- Сподіваюся, це не родинна риса. - Такого й не вигадаєш.
Медді точно скоро буде тут.
Дерева — це вам не іграшки.
І невідомо, чи мають бензопилу.
- Так, Еммо? - Так, точно.
Ти не взяв зарядний пристрій.
Як і ти.
Це авто може швидше?
- Ні. - Клас.
- Це не смішно. - Дуже смішно. Усе буде добре.
Ти глянь.
Дорогі мої, ми зібралися тут сьогодні,
щоби вшанувати кохання цих двох прекрасний юних людей, які...
Стривайте, я тут.
Вибачте. Справді, пробачте.
- Було близько. Ледь не втратила місця. - Іди сюди.
Вибач.
- Що з тобою сталося? - Що ж...
Боюся, це я винен.
Ми поверталися зі Скель Мора.
Що забули в тій пастці для туристів?
Як ти забруднилася?
Що ж, тепер ми всі разом, і це головне.
Можемо перейти до справи?
У нас репетиція вечері за годину.
Гаразд, перейдімо до найсолодшого.
Ви можете поцілувати наречену.
Джеймсе?
Що?
Хто такий Джеймс?
Це я.
Що сталося?
Що ж, ти знепритомніла.
Це вона.
Хто вона?
Свята Бригіта?
Це все вона влаштувала.
- Думаєш, вона хильнула віскі? - Шоне, годі.
- Це нерви через весілля. - Води?
Ні, я просто... У мене запаморочення. Ось і все.
- Точно все добре? - Так, усе добре.
Я одружуюся з Полом Кеннеді.
Саме так.
Продовжимо?
Звісно, отче. Вибачте.
Що там у нас?
Тиша, будь ласка. Мій дорогий чоловік Шон має тост.
Дякую, сонечко.
Нехай ваші серця будуть світлі та щасливі. Нехай посмішки будуть великі й широкі.
І хай у кишенях завжди буде четвертак чи два.
Не хвилюйся, Медді. Ти одружуєшся з Кеннеді.
- Будьмо! - Будьмо!
- П'єш «Гіннес»? - Щось припав до душі.
Гаразд, тепер на честь молодят
ми зіграємо в гру «Наскільки добре ти знаєш свою половинку?»
Три питання. Якщо правильно відповісте, то п'єте шот.
Якщо помилитеся, то всі п'ємо шот.
То ми п'ємо в будь-якому випадку? Можемо зіграти в іншу гру?
Ні, тут ти не викрутишся. Корі встановлює правила.
Гаразд, перше питання. Хто улюблений автор Медді?
Це легке питання.
Пол Кеннеді.
Ні. Дуже дотепно. Ні.
Моя наречена любить класику. Її улюблений автор...
Джеймс Джойс.
...Чарльз Дікенс.
Саме так.
Один бал молодятам.
Друге питання. Під яку пісню ви вперше танцювали разом?
Що ж, такої не було.
Медді не вміє танцювати, правда?
Ні.
Достатньо почули від тебе, брате. Останнє питання тобі, Медді.
Де Пол зробив тобі пропозицію?
- Вона знає цю відповідь. - Розкажи нам.
Пропозицію?
Так, де ти отримала цю каблучку?
Ну ж бо, Медді. Розкажи.
Що ж, це сталося в дуже особливому місці.
У дуже особливому.
Воно таке особливе, і...
Так, скажи? Там було дуже красиво й особливо.
Це було в «О'Тулс» у Брукліні на мій день народження.
Саме так.
Так. Це було в «О'Тулсі» в Брукліні.
- На день народження. - Точно.
А тоді...
Що ж, а тоді Медді глянула на мене
й сказала: «Що треба, аби ти повіз мене до Ірландії?»
А я відповів:
«Довелося б одружитися».
А потім...
Потім...
Та вона жартує.
Тоді ти стала на коліно й зробила мені пропозицію.
Я зробила?
Тобто, так, авжеж. Так, я зробила пропозицію.
- Я. Так, я зробила пропозицію. - Ти.
А решта, як то кажуть, уже історія.
- Усе гаразд? Що таке? - Нога болить.
Ходімо.
Перепрошую.
Джеймсе, я подумала, що можете глянути на ці.
Краще буде, якщо ви залишитеся на ніч.
Я попросила Невіна підготувати номер у вежі.
Невіна. Добре.
- Побачимося вранці. - Чудово.
- Дякую за сьогодні. - Звісно. Дякую, що запросили.
Ти вже їдеш?
Ні. Просто збираю речі на ніч.
Олівія запросила мене в гостьову вежу.
Звучить шикарно.
Не довіряє, що я встигну завтра після інциденту з деревом.
Дякую, що відвіз мене на скелі й за танець.
Радий бути фотографом з повним комплексом послуг.
Ти про таке мріяла?
- Що? - Це.
Усе це.
Ти була збентежена, ніби ви з Полом погано знайомі.
Це смішно. Звісно, ми добре знайомі.
- Чарльз Дікенс? - Усі помиляються.
Так.
Сподіваюся, ти не помиляєшся.
Не кажи так мені.
Ми ледь знайомі. Ми провели разом лише день.
Визнаю, це був чудовий день,
наповнений драматичними краєвидами й романтичним дощем,
та ти не можеш ставити під сумнів мій вибір.
Завтра я одружуюся з Полом Кеннеді.
Бо ти зробила пропозицію.
То що? Думаєш, що жінка не може робити пропозиції?
Звісно, може, але якби ти була моєю дівчиною, я б не чекав.
Запропонував би першим.
Може, не приходь на весілля.
Тоді скажу Олівії.
- Добре. Роби фото. - Добре. Буде остання наша зустріч.
Я їду в Болівію фотографувати ящірок, що вимирають.
- Що? Коли ти їдеш? - У неділю.
Чудово. Саме вчасно, щоб утекти від власного життя.
Це було зайве.
Трохи запізно.
Мамо?
- У мене є квитки. Скоро сяду в літак. - Так?
- Чудові новини. - Я прилечу до весілля.
Не забирай мене. Візьму таксі.
Мамо, я така рада, що ти прилетиш. Нам неодмінно треба побачитися.
Я скоро буду
й подбаю, аби весілля з Полом було ідеальним.
Дякую, мамо.
Це оголошення про зміну воріт. Рейс 47 до Дубліна тепер...
Що сказали? Зачекай секунду, сонечко.
Куди всі йдуть? Що відбувається?
- Мені треба йти. Бувай. - Мамо?
Пропустіть.
Привіт.
Привіт. Схоже, тобі весело. Емма гарно танцює, так?
Так. Може, вона дасть тобі кілька підказок на завтра.
Ледь не забув. Я написав наші обітниці. Я надіслав їх тобі.
Чекай, ти написав мою весільну обітницю?
Медді, я ж письменник.
Але, може, трохи прикрасиш їх.
Поле, підійди на секунду.
Мене викликають. Ти йдеш?
Гадаю, я піду спати, якщо ти не проти. Я щось утомилася.
Гаразд. Я сьогодні в гостьовій кімнаті.
До нещастя, якщо бачитиму тебе.
Так. Це точно було б зайвим.
- Добраніч. - Добраніч.
ПОДЯКА
РЕДАГУВАЛА МЕДЛІН КЕЛЛІ
РОМАН БЕЗ ЗАГОЛОВКА МЕДЛІН КЕЛЛІ РОЗДІЛ ПЕРШИЙ
ОСЬ, СОНЦЕ! ВЕСІЛЬНІ ОБІТНИЦІ ПОЛА КЕННЕДІ
- Це був неймовірний вечір. - Так, це точно.
Так. От би він тривав вічність.
Так, це точно.
- Добраніч. - Добраніч.
Ці квіти в каплицю. Ідеальний ранок для весілля.
Гарне вийшло фото?
Думаю, так. Так.
Хіба не маєш готуватися до весілля?
Так, вирішила пройтися.
Не заважатиму.
Джеймсе. Вибач за минулий вечір.
Не варто перепрошувати.
Тобі нелегко.
- Я читав твою книгу. - Тобто Пола.
Я знаю, що сказав.
Краща, ніж інші його книги.
Набагато краща.
Цікаво, як так сталося.
Я небагато змінила.
- Навіщо ти так робиш? - Як?
Редагувати книгу — це одне, але не варто редагувати власне життя.
Не редагую власного життя, просто...
Це може звучати дивно,
але я не впевнена, що таким має бути моє життя.
Якщо це так, то саме час висловитися.
Ти справді цього хочеш, Медді?
Пол — це та людина, з якою ти хочеш розділити решту життя?
Одружитися з Полом — це моя мрія.
Добре.
Тоді чому ти така сумна?
Сюди.
Твоя фата просто неймовірна. Вигляд чудовий.
Ну ось. Не вірю, що це відбувається.
Я теж. Зробиш мені послугу й дізнаєшся, чи приїхала мама?
- Вона не відповідає. - Авжеж. Уже йду.
Добре, дякую.
Вітаю, отче.
Ти готова, Медлін?
Мабуть.
- Мабуть? - Я просто...
Отче, думаю, я зробила дещо лихе.
Що таке, дорогенька?
Я загадала бажання Святій Бригіті.
І це все? Обережніше з цим.
У неї своєрідне почуття гумору.
Що це означає?
Коли ти її про щось просиш, вона може не дати тобі бажаного,
але завжди дасть те, чого ти потребуєш.
О, мені час.
Усе буде добре. Побачимося.
Починається.
Мої брови рівні?
Та візажистка, яку найняла Олівія, ще та діваха.
- Здається, я її розлютила. - Вигляд чудовий.
Пробач, Еммо.
За що?
За тебе й Пола.
Ти про що?
Я знаю, що ви не байдужі одне одному.
Бачила вас учора ввечері на патіо.
Нічого не було.
Я тебе знаю з дитинства, Еммо. Усе гаразд. Мені ти можеш сказати.
Медді.
Ти віриш у долю?
Іноді.
Розумієш, я не знаю чому,
та відколи я зустріла Пола
здавалося, що нам судилося бути разом.
В іншому житті, можливо, ми могли би бути.
Тільки не в цьому.
Не віриться, що ти така спокійна. Це твій найважливіший день, і я його псую.
Це не твоя провина. Справді.
Я спробую все виправити.
Перепрошую.
- Привіт. - Зупиніться.
- Привіт. - Це весільна сукня?
- Що відбувається? - Ой людоньки.
У що вона вдягнена? Де сімейна весільна сукня?
Привіт усім.
Для тих, хто мене не знає, я Медді — наречена.
Принаймні мала нею бути.
Звісно, ви знаєте Пола.
Він чудовий хлопець і ще й хороший письменник.
Люди часто кажуть, що я маю висловлювати свою думку.
Тож ось вона.
Пол мені не байдужий,
але я не кохаю його.
І я майже певна, що він мене теж.
Медді.
Я просто думаю, що якщо ти збираєшся пройти через таке з кимось,
як-от весілля, шлюб, життя,
то це має бути той, кого ти кохаєш, а не лише той, кого ти бажаєш.
Це має бути з тим, кого ти знайшла,
або навіть із тим, хто знайшов тебе.
Вибачте. Це неприйнятно.
Поле, як ти це допустив?
Я?
Це все він.
- Фотограф? - Я бачив тебе з Медді вранці.
Біля ставочка.
А як же ви з Еммою вчора ввечері?
Це не має значення. Цей жартівник краде тут мою наречену.
Принаймні я не краду ідеї Медді й не видаю за власні.
- Про що це ти? - Про твою книгу.
Що ж...
Я написав її.
Ні, не ти. Я написала ту книгу.
Ось і маєш.
Поле, припини.
Ні. Ти маєш рацію.
Вибачте. Вибачте, народ.
Ану йди сюди.
Ні! Припини!
Медді, не допомагаєш.
Поле, припини!
Моя нога.
Шоне, не стій же ти! Зроби щось!
Ну ж бо, синку. Ти зможеш.
- Начувайся. - Хто це?
МАМА
- Не чіпай мого брата. - Мамо? Де ти?
Не панікуй. Я в лікарні в Де-Мойна.
- З тобою все гаразд? - Усе добре.
У мене лише перелом плеснової кістки
й невелика шишка на голові, але я вже все згадала.
Сонечко, скажи мені. Весілля. Усе так, як ти й мріяла?
Корі!
І голову таке не прийде.
Чому не ловиш його? Допоможи! Допоможи піймати його.
Відчепися! Ану пусти!
Що з тобою? Що?
Мамо, я передзвоню тобі.
Джеймсе!
Кому ти допомагаєш?
Поле. Ти цілий?
Ні, не думаю.
Не віриться, що назвав мене неважливою.
Що?
Я не це мав на увазі. Вибач! Повернися!
- Боже ж мій. - Не будемо вплутувати сюди Бога.
Джеймсе.
Стривай, Джеймсе.
Я помилився.
Не варто було залишатися на цій роботі. Я занадто прив'язався емоційно.
- Справді? - Ти чула Пола.
Він думає, що я всьому виною.
Якщо чесно, то, мабуть, так і є.
Ні.
Якщо я змусив тебе сумніватися в собі, то мені дуже шкода.
- Але... - Найкраще, що я можу зробити...
Можу піти від тебе.
Це все не твоя провина.
Бажаю бути найщасливішою у світі.
Це неможливо без тебе.
Я знаю, що зараз це безглуздо,
але я вірю, що нам судилося бути разом.
Тільки не так.
Джеймсе, стій.
Бувай, Медді.
Добре, я тут.
Я знаю, що ви тут, Свята Бригіто. Виходьте.
Будь ласка! Це все була помилка.
Пол, весілля, Джеймс.
Просто поверни все!
Свята Бригіто!
Дарма ти кричиш, дорогенька.
Я тут.
Мені треба скасувати бажання.
Боюся, це неможливо. Це бажання вже виконано.
Але все пішло зовсім не так.
Справді? Чи все пішло так, як і мало бути?
Ви маєте рацію, і я засвоїла урок.
Я маю проживати власну долю.
Що ж, тоді це інше.
Чекайте, поверніться. Куди ви?
Прошу, Свята Бригіто, скасуйте моє бажання.
Добре.
Добре. Я зможу.
Мені потрібен лише вітерець.
Де вітерець? Добре.
Легенький вітерець. Ну ж бо, найлегший.
Будь-який підійде. Гаразд.
Просто поверни моє бажання.
Тут хтось є?
Що ти робиш?
- Чому ти не в сукні? - Це сукня дружки.
Так, і вона має бути на дружці.
- Каблучка зникла. - Яка каблучка?
Це Пол та Емма.
У тебе все добре?
Це неймовірно.
Я рада, що ти так думаєш. Ходімо.
- Привіт. - Привіт, доню.
Як твоя нога?
Моя нога? А, ти про артрит.
Він не тривожить, відколи я приймаю глюкозамін.
Яка чудова новина.
Дякую, донечко.
Джеймсе.
Вибачте.
Так. Роблю фото.
Дякую.
Віскі, будь ласка.
- Чудова вечірка. - Так.
- Прошу. - Дякую.
- Будьмо. - Будьмо.
Добре. Я його не цікавлю.
Я рухаюся далі.
- Молодчина. - Дякую.
Шампанського.
- Ну привіт, красунчику. - Привіт.
- Потанцюємо? - Авжеж.
Гаразд. Я вся твоя.
- Привіт. - Привіт, не сумуєш?
Так, це була чудова церемонія. І ти у власній сукні!
Без тебе цього не було б.
Медді, я все життя шукала такого, як Пол.
Я щаслива як ніколи.
Ось і фотограф. Моя помада досі на місці?
Усе ідеально.
Моя дівчинка.
Вітаю, Поле. Емма неймовірна людина.
- Тобі пощастило з нею. - Усім нам.
Я говорив із видавцем.
Показники в США зашкалюють. Вони хочуть продовження відразу.
Очевидно, я їду на місяць у медовий місяць.
Почнеш писати без мене?
Залежить.
Від чого?
Я буду визнаною співавторкою?
Медлін, так не вийде.
Усі заслуги мені.
Ти редагуєш розповідь, а моє ім'я продає книги.
Саме тому ми ідеальна команда.
Знаєш що, Поле? Не так я уявляю собі команду.
Боюся, ця книга лише у твоїх руках.
Ти куди?
Писати власну розповідь.
Смачного.
- Дякую, Мерфі. - Прошу.
Чим допомогти?
Я шукаю Джеймса Томаса. Він знімає кімнату нагорі.
Джеймса? Він пішов. Щойно вискочив.
Справді?
- Може, наздоженете. - Добре, дякую.
- Будь ласка. - Дякую.
Тут зайнято?
Залежить, чи спробуєш украсти сумку.
- Дякую. - Усе гаразд.
- Ну й збіг. - Це маленьке селище.
Ти фотографуєш природу, так?
Мені цікаво, чи можу я отримати пораду.
Гаразд.
Я досліджую болівійських деревних ящірок.
Вони вимирають.
Мені запропонували фотографувати їх.
- Коли ти їдеш? - Я не їду. Я відмовився від роботи.
Справді?
Що ж, щойно ти вийшла з того автобуса,
я зустрів дуже цікаву жінку,
яка надихнула залишитися тут.
Побачити, що буде.
Надовго ти в Ірландії?
Скільки треба.
Я планую написати книгу про Скелі Мора.
Чув про них?
Одне з улюблених місць.
І в мене.
Може, якось поїдемо туди.
Це я залюбки.
А про що книга?
У мене є божевільна ідея.
- Хочеш попоїсти? - Залюбки.
Я знаю гарний паб неподалік.
Зіграємо в дартс?
Авжеж.
Є навіть жива музика.
- Любиш танцювати? - Так, люблю.
Я передчувала.
У ПАМ'ЯТЬ ПРО АНДРЕА С'Ю ТАУНСЕНД
Переклад субтитрів: Ольга Мазур