Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Önska: Att vilja att nånting ska hända som antagligen inte gör det.
Men tänk om det händer?
- Paul! - En kommentar, Paul!
Vänta, det där är min scarf! Stanna!
Hej, min sköna.
- Hej. Du ser fantastisk ut. - Tack.
Paul!
- Två sekunder. - Okej.
Hur är det? Kul att se dig igen. Läget? Tack för att du kom.
- Jag har några frågor. - Vänta lite.
Jag hade aldrig lyckats utan denna fantastiska kvinna och författare.
Min redaktör, Madeline Kelly.
Kom, Maddie.
Det är vår kväll, Maddie. Vi gjorde det här tillsammans.
Du skrev en bra bok. Jag finputsade den bara.
Vänta på mig där inne. Jag vill prata om en sak.
- Vadå? - Det får du se.
Okej.
- En snabb fråga. - Hej, Jay.
Är din kärleksberättelse inspirerad av en kvinna i ditt liv?
Jag kan ju inte avslöja alla mina hemligheter.
- Skönt att vara tillbaka på Manhattan? - Det är alltid skönt.
Hallå?
- Maddie. - Hej, mamma.
- Bra att jag fick tag på dig. - Vad är det som låter?
Jag försöker beställa toalettpapper på nätet.
Eleverna stjäl det. Och knappen på mitt tangentbord fastnar hela tiden.
- För detaljerat, mamma. - Du frågade.
Det är lite hektiskt här. Jag fastnade i en bilkö och kom precis fram.
Du blir sen till din stora kväll. Dålig tidsplanering, raring.
- Jag hade velat vara där och hjälpa dig. - Kan du vänta en sekund, mamma?
Bara en sekund.
Okej, fortsätt.
Jag ville bara kolla om du hade pratat med Paul.
Inte än. Du har väl inte berättat för nån vad jag känner för honom?
Ingen i Des Moines bryr sig.
- Inte ens Heather och Emma vet. - Har du inte berättat?
Jag är inte redo för det.
Om dina vänner inte vet om det kanske Paul inte heller gör det.
Jag har varit rätt uppenbar. Du skulle se hur han tittar på mig när vi jobbar.
- Mamma, han förstår mig. - Du är kär i honom. Säg det till honom.
- Det kanske inte behövs. - Vad har hänt?
Han vill prata med mig om nåt.
- Jaså? - Så ikväll kanske det händer.
- Det funkar. - Jag måste sluta nu.
Okej. Men om han inte berättar hur han känner ikväll måste du säga nåt.
- Okej. Älskar dig. Hej! - Jag älskar dig med.
- Hej, tjejer! - Hej!
- Det här är så spännande. - Vi är så stolta över dig.
- Tack för att ni kom. - Var är scarfen jag gav dig?
- Antagligen i Brooklyn. - Hur gick det till?
En olycka. Jag förstår om du aldrig lånar ut nåt till mig.
Ingen fara. Det var bara ett prov från jobbet.
- Heather, bra jobbat med omslaget. - Gillar du det?
Det är fantastiskt. Vad säger du, Emma?
- Jag säger att du döljer nåt. - Om Paul?
Ja. Du har jobbat med honom i över ett år. Säg inte att du inte har märkt det.
Han är en underbar författare. Det är allt.
Ditt namn borde stå med. Du skrev praktiskt taget boken.
Nej då. Inte direkt.
Det här gynnar min karriär. Paul pratade med förläggaren om mig.
- Han är irländare. Låter han så där sexig? - Inte vad jag vet.
- Är han singel? - Hit med den där.
- Vart ska du? - Jag ska leta rätt på Paul.
Kom igen, Maddie. Fega inte ur nu.
Där är du ju.
Jag behövde lite flytande mod innan jag möter massorna.
- De kommer att älska boken. - Jag har dig att tacka för det.
Jag hade låtit dränka kärleksparet i sjön i kapitel tio.
Du är fantastisk, vet du det? Du är min motvikt, Madeline.
Vi är ett bra lag.
Ja, och därför ville jag prata med dig om nåt som betyder mycket för mig.
- Du kan berätta allt för mig. - Tja...
Det känns som att det är dags
att ta nästa steg i vårt förhållande.
Paul, jag vet inte vad jag ska säga. Jag känner precis likadant.
Jaså? Underbart.
Så,
vill du jobba med min nästa bok?
Jag vill ha med dig redan från början den här gången.
Du vill skriva en egen roman, och jag kan hjälpa dig,
men tror du att den kan vänta lite till?
Jag...
- Visst. - Strålande.
- Det låter bra. - Underbart!
Nåväl... Dags att kasta mig åt vargarna.
Vi ses där inne.
- Om du slutar röra dig kan jag ta den. - Led mig till toaletten bara.
Förlåt mig. Gick det bra?
- Ett smärre ögonfransmissöde. - Kan jag stå till tjänst?
Kanske. Det är de nya NanoGrip-fransarna. Jag är stylist på Bergdorfs.
Jag får de senaste proverna av deras lyxkosmetika.
De här får tummen ner.
- Får jag försöka? - Visst.
Jag ska vara väldigt försiktig.
Så ja. Hur känns det?
Mycket bättre.
Förlåt, men det är många som väntar på dig.
- Okej. Efter dig. - Nej, efter dig.
"Hon tittar upp från djupet.
Om han bara sträckte sig efter henne... Då kunde förbannelsen brytas.
I stället vänder han sig om.
Hon ropar efter honom med vattenfylld mun
medan han uppslukas av den mossbeväxta gläntans skuggor."
Kapitel åtta.
"Den första ensamma natten var värst."
TVÅ IRLÄNDSKA HJÄRTAN
Varsågod, Gertrude. Vilket vackert namn.
Tack, Paul!
- Hur träffades ni? - Vi är vänner från skolan.
- Jag har alltid läst mycket. - Va?
Det var ju jag.
- Vill du att jag signerar din bok? - Ja, gärna.
Självklart.
- Då ska vi se. - Är det där en riktig sjö?
Ja, på Irland. Inte långt från min familjehem.
Jag skulle gärna besöka den nån gång.
Det skulle göra mig glad.
Du skriver så fantastiska berättelser. Jag kunde höra dem hela natten.
Vore inte det toppen? Dessvärre har Paul presskonferens i morgon bitti.
Notan, tack.
- Det är ju gratis. - Nej.
Det var otroligt.
Det kan ha varit den bästa kvällen i mitt liv.
- Du och Paul verkade klicka. - Vi fick liksom en omedelbar kontakt.
Ta det inte så allvarligt. Paul är berömd. Han får alla att känna sig speciella.
- Han signerade min bok. - Han signerar många böcker.
Med sitt telefonnummer?
SES GÄRNA IGEN PAUL
Det är bara ett telefonnummer, inte ett frieri.
Jag fattar inte att Paul och Emma ska gifta sig!
- Det gick så fort. - Som en pisksnärtskada.
- Välkomna till Irland. - Tack.
- Snart klara. En väska till. - Paul, den där är också min.
- Ta den. - Packade du tillräckligt, Em?
Jag ska gifta mig, Heather. Du anar inte hur många klädbyten jag behöver.
Ursäkta mig!
- Mads! - Ursäkta mig.
- Går det bra? - Jadå.
- Maddie, har du din väska? - Snart.
- Vi ses där ute. - Okej.
Om jag behövs på det där jobbet är jag tillgänglig. Okej?
Bra. Ja, självklart.
Ja.
Förlåt. Den är min.
- Tyvärr, den är min. - Den är faktiskt min.
En amerikansk kvinna försöker stjäla min väska.
Nej, jag försöker ta min väska.
Om du tittar på lappen så ser du...
Det behövs inte, jag känner igen min väska. Släpp!
Jag släpper inte min väska!
Titta, min rutiga favoritkjol.
Är det verkligen din storlek?
Jag ber om ursäkt.
Ingen fara. Det kunde ha hänt vem som helst.
Fast du råkar nog ut för det oftare än andra.
Trevlig semester.
FÖRLORAT BAGAGE
Maddie, där är du ju.
Vi lyckades få in Emmas väskor i bilen till slut. Jag kanske får sitta på taket.
- Tänk att det här faktiskt händer. - Hur mår du?
- Du har väl inte ångrat dig? - Jag? Aldrig.
Tack för att du presenterade mig för Emma. Du förändrade mitt liv.
- Det glömmer jag aldrig. - Kan du fylla i den här?
Det här tar nog en stund. Åk till huset ni.
- Jag kan inte lämna dig här. - Ingen fara. Jag tar en taxi.
Okej. Ring sen, så att jag vet att allt gick bra.
"Inga Uber i området." Strålande.
BRIGIDAS RUNDTURER
- Kan du köra till den här adressen? - Visst, jag kör dit dig.
Okej.
Vänta!
Billy, kul att se dig igen.
Fick du ingen annan att ge dig sin väska?
Min väska är borta, men de ringer när de hittar den.
Om du behöver boxershorts vet du vem du ska fråga.
- Så du är fotograf? - Ja. Naturfotograf.
Eller, jag försöker vara det.
Det är lite knepigare när hela världen har en kamera i fickan.
Det har jag inte tänkt på.
- Vad gör du på Irland? - Ett bröllop.
- Grattis. - Nej, inte mitt, utan en väns.
- Du kanske fångar buketten. - Varför tror du att jag vill gifta mig?
Det var bara ett skämt. Ett dåligt sådant, uppenbarligen.
- Tack. - Varsågod.
- Gillar du den? - Ja. Har du läst den?
Nej, tack. Jag kom knappt igenom hans förra.
Han säljer massor i Storbritannien.
De säljer fish and chips också. Det betyder inte att det är gott.
Han verkar klara sig bra utan ditt gillande.
Han är väl inte en vän?
Här ska du av, miss. Kennedy House.
Som i Paul?
Det besvarar den frågan.
- Tack. - Ingen orsak.
Jag redigerade faktiskt boken. Vad säger du om det?
Jag beklagar.
Vet du vad? Du kan dra åt...
Hallå där. Du gör intrång.
Förlåt, jag letar efter Paul Kennedy.
Jag vet vem du är. Jag skojade bara.
Kory, hans bror.
- Hej. - Kom, alla är där inne.
Maddie, du kom fram!
Jag tog bussen, och det gick bra, bortsett från den fräcka engelsmannen jag satt med.
Olivia, det här porslinet är gudomligt.
Du kan dina saker. Det är Belleek. Det har funnits i familjen i generationer.
Den här vägen.
Oj. Det är som taget ur en saga.
Fast om du tappar din sko vid midnatt här är du bara full.
Han är så söt.
- Verkligen? - Maddie är här. Hon tog bussen.
- Hej, Maddie. - Bra.
- Sean, Pauls pappa. - Hej.
Åh, nej!
- Jag är hemskt ledsen. - Ingen skada skedd.
Har de hittat ditt bagage?
- Nej, inte än. - Sätt dig.
Mads, så tråkigt.
Det är okej. Den var försäkrad.
Vi tänker inte på väskan, utan på brudtärneklänningen.
Utan den blir det obalans i bröllopsföljet.
Hon kanske kan stå vid sidan av. Som en hejaklack.
Okej! Bilen är packad.
Madeline. Är alla redo?
- Jadå. - Vart ska vi?
Paul har planerat en överraskningsresa för oss. Visst är han rar?
Jag ska bara byta om.
- En sån fantastisk ung dam. - Hon är underbar!
Madeline, du måste vara så glad för deras skull.
Ja.
SCRUFFY MURPHY'S PUB & VÄRDSHUS
- Läget? - Bra.
God eftermiddag, mina herrar.
Ser gott ut.
- Här kommer världsresenären. - Kul att se dig, Murphy.
Allt väl? Läget?
Bara bra. Stannar du i en vecka den här gången?
Ja. Jag är här för fårklippningsfestivalen.
Ja, den är det många som ser fram emot.
- Det tror jag nog. - Fionnuala gör i ordning ditt rum.
Ta min gamla Triumph medan du är här.
Nej, jag kan inte ta din bil.
Ge mig ett av dina fina foton i utbyte, så hänger jag upp det.
Okej då.
Gillar du fortfarande att flänga runt i världen
och fota ödlor och fåglar?
Ja.
Men om du inte stannar nånstans, hur ska du hitta en kvinna att stadga dig med?
Jag är nog inte skapt för att stadga mig.
Varför pratar jag om det här? Du lyssnar ändå aldrig.
- Kul att ses. - Ja.
Vackert.
Hej! Behöver du nåt? Jag kan låna dig lite kläder.
- Jag hade en tröja i väskan. - Okej.
- Underbar utsikt. - Japp.
Är allt okej? Du verkar lite nere.
Nej, det är lugnt. Allt är bra.
Låt oss ha en tjejkväll. Vi går ut, tar ett par glas, träffar killar.
Du har inte dejtat nån sen du började skriva boken med Paul.
- Säg bara ja. Kom igen! - Ja.
Tack. Vi ses där nere om en kvart. Vi ska på picknick med de lyckliga tu.
Tack.
- Jag tar korgen. - Härligt. Jag tar det tunga.
- Följ mig. Nu blir det picknick. - Det är så fint här.
- Den här bron användes av vikingarna. - Är det här du får din inspiration?
Det är Lough Tay, sjön från Pauls bok.
Det är så vackert.
Är det här din mystiska älva bor, i en sjunken stad nere på botten?
- Exakt. Du är så klarsynt. - Fast hon är inte mystisk.
Hon är ond och självisk, och hon lockar män i döden.
- Maddie! - Nej, det stämmer. En ond älva.
- Nån som vill ta en båttur innan vi äter? - Jag.
Nevin lade i några båtar åt oss.
- Maddie, vi kan pressa in dig. - Det är okej.
Det finns gott om plats. Det blir kul.
- Jag tar en promenad. - Verkligen? Okej.
- Är du säker? - Ja.
- Kan du ta en bild? - Okej.
Omelett!
Och kanske en på Paul och mig?
Använd min telefon. Då kan jag lägga upp den på nätet sen.
Okej. Ett, två, tre.
- Varsågod. - Tack, Mads.
Okej, ha så kul.
- Vi ses. - Ha en skön promenad.
- Och vi är iväg. - Det är underbart.
Jag räknar med dig.
Hej då.
- Vi ses, Maddie! - Hej då!
- Hej, mamma. - Du lovade att ringa när du landade.
Förlåt, men jag är välbehållen.
Paul tog med oss till Lough Tay. Det är verkligen en magisk plats.
Du låter konstig. Är du okej?
Ja, men jag kan inte låta bli att tänka att allt hade varit annorlunda
om jag hade berättat för Paul hur jag kände.
Raring, låt det här bli läxa.
Du måste börja ta för dig mer.
Sluta.
Ja, men det är för sent nu.
Jag kan inte säga till Paul att jag önskar att han gifte sig med mig.
- Maddie? - Mamma?
Maddie?
Mamma, den startar om. Mamma?
- Uttryckte du en önskan? - Nej, jag var bara...
Ja, men jag visste inte att nån lyssnade.
Jag gjorde det. Titta ner.
Okej.
Det kallas för en önskestol, men man måste göra på rätt sätt.
Så sätt dig ner, blunda och uttryck din önskan.
Nej, det är lugnt.
Vad är du rädd för?
Jag är inte rädd. Jag tror bara inte på sånt.
Då har du inget att förlora. Kom igen. Varför inte prova, bara?
- Okej, jag önskar att... - Du måste göra rätt. Sitt ner.
Blunda, och mena det verkligen.
Okej. Jag önskar...
Jag önskar att jag gifte mig med Paul Kennedy.
- Det där funkade ju inte. - Inte? Hur vet du det?
Ska det inte bli jordbävning, blixtnedslag eller nåt?
Ville du ha nåt mer teatraliskt?
Jag ska om jag kan frammana en styv bris. Hjälper det?
Det vore fint.
Vilken konstig dröm.
Hallå?
Heather? Emma?
Är ni här inne?
Paul!
Maddie, du är vaken. Kan du ge mig en handduk?
Visst. Ja. Okej.
- Vad gör du här? - Jag duschar. Vad ser det ut som?
- Har du sett mitt skäggbalsam? - Nej.
- Vad är det med dig? - Jag visste bara inte att du var här.
- Var skulle jag annars vara? - Okej.
Jag ska gå. Hemskt ledsen.
Maddie! Är du okej?
- De hittade min resväska. - Kom här.
Jag går ut en stund. Jag tar lite luft.
- God morgon, Mads. - Hej, Emma.
Emma! Du är uppe tidigt.
- Jag ska ut och springa. Har du sett Paul? - Paul?
Jag har letat överallt efter honom.
Man kan gå vilse i det här huset.
Han är definitivt inte där inne. Nej du.
- Okej. - Vet du vad?
Jag har faktiskt inte sett skymten av honom.
Va? Hur kom han in där?
- God morgon, Emma. - Din mamma letar efter dig.
Tack.
- Ses vi vid frukosten? - Oj! Paul!
Hon har ju sett oss pussas förut.
Nevin, min kavaj.
- Förbereder du dig för den stora dagen? - Du måste vara spänd.
Jag ser fram emot mottagningen. Det finns en del riktigt snygga män i den här stan.
Ser du?
- Hej. Är du...? - Jag måste prata med dig.
Vad i hela friden? Vad är det med dig?
Jag ska berätta en sak, men inte ett ord om det till Emma.
Okej.
Jag hade en helt galen dröm i natt.
Vi var vid sjön, och en skum kvinna sa åt mig att önska nånting.
Min önskan var att gifta mig med Paul Kennedy.
- Det kommer nog som en chock. - Hur så?
När jag vaknade ur drömmen hade min resväska dykt upp på nåt magiskt vis,
och Paul tog en dusch där inne.
- Okej. - Är inte det lite konstigt?
- Jag har en bröllopsklänning i min väska. - Ja.
- Varför ligger den där? - För att den är din.
- Du och din mamma valde den i New York. - Va?
Ja, och om ett par dagar ska du sätta på dig den och gifta dig!
- Nej, det ska jag inte. - Jo, det ska du.
Du har nog bara lite ångest. Det är helt normalt.
De här är inte mina.
Sexiga skor till din smekmånad.
Nej. Det är inte jag som ska gifta mig, utan hon.
Precis.
Du, min vän, ska gifta dig med Paul Kennedy.
Andas nu. Slappna av.
Det här blir ditt livs bästa helg. Klä på dig.
Jag ska gifta mig med Paul Kennedy.
Ja!
Jag ska gifta mig med Paul Kennedy!
- Okej, så... - Jag förstår det bara inte.
Varför hittar jag ingen fotograf till bröllopet?
För att du är hemsk, mamma.
De två sista fotograferna du anlitade sprang gråtandes härifrån.
- På riktigt? - Ja.
Ja, de grät och allt.
Där är hon ju.
- God morgon, allihop. - God morgon.
Älskling?
- Tillåt mig. - Tack.
- Mår du bra, Madeline? - Ja. Det är bara lite jetlag.
Ta lite champagne. Det funkar för mig.
Tack.
Du måste prova traktens jordgubbar. De är utsökta.
Låt mig ge dig en. De är goda.
- Madeline, vill du ha en boxty? - En vad?
Hon är så gullig. Det är en irländsk pannkaka.
Okej, tack.
Just det, Sean, bageriet ringde. Bröllopstårtan är för hög för lastbilen.
- Åh, nej. - Kanske en mindre tårta?
Bravo.
- Jag gillar hur du tänker. - Bra jobbat.
Äntligen nån med lite vett.
Vädret verkar hålla i sig. Ska vi ta en cykeltur?
- Med mig? - Ja.
Så klart.
Emma och jag ska plocka lite äpplen.
- Kory, vill du följa med oss? - Tyvärr, jag har rugbyträning.
Kan vi plocka äpplen? Jag är inte så bra på att cykla.
Larva dig inte. Alla kan cykla.
- Raring, kan du öka farten lite? - Paul, jag försöker.
De är så läckra.
- Maddie, är du kvar där bak? - Jag kommer.
- Hej. - Mina damer.
Hej, Maddie.
- Maddie, är du okej? - Ja, det gick bra.
- Är du okej? - Jadå. Jag är snart igång igen.
Det ser lite farligt ut när du cyklar.
- Jag kan springa bredvid dig. - Jag ville få lite konditionsträning.
- Det är okej. Jag tar över, Maddie. - Nej.
- Jag kan behöva en cykeltur. - Okej! En snabb vända runt byn?
Bara om du hänger med.
En utmaning!
- Ät mitt damm! - Nu kommer jag och tar dig!
- Vill du plocka lite äpplen? - Visst.
Jag kan inte fatta att vi plockade så många äpplen.
Ska vi baka en äppelpaj till Kory? Han kanske gillar tjejer som kan baka.
Där är du ju. Jag har letat efter dig överallt.
Madeline, vet du vad klockan är?
Vi ska till skräddaren och göra klart din bröllopsklänning.
Har jag inte redan en klänning? Mamma och jag valde den tillsammans.
Apropå din mamma... Nevin hämtar henne och tar med henne till repetitionen.
- Kommer mamma? - Bättre sent än aldrig.
Jag håller med. Jag ser inga problem med att killar använder Botox.
Eller hur? Jag behöver det inte nu, men vem vet?
Hej, Em.
- Hej. - Hejsan!
Berättade du inte för Madeline om bröllopsklänningen?
- Jo. Eller hur, raring? - Nej.
Hur som helst... Kom nu.
- Hon är inte rolig. - Mamma kan hantera henne.
Den passar ju perfekt.
Spektakulärt.
Magnifikt.
Wow!
Min mormor gifte sig i den.
Min mamma med. Och jag.
Det är en familjetradition, Madeline.
- Den är riktigt... kul. - Kul?
Det är vintage Lanvin.
Det är en modeartefakt. Sfinxen bland brudklänningar.
Du kanske kan ha en slits?
Ja, de har den.
PAUL KENNEDYS NYA BÄSTSÄLJARE
- Hejsan. - Hej.
- Jag ska slå in den. - Tack.
Grattis. Du är veckans hundrade kund.
Oj då.
Du har vunnit ett exemplar av Paul Kennedys nya roman.
- Nej, det är bra, tack. - Men den är gratis.
- Trots det. - Varsågod.
- En liten gåva. - Visst.
- En sån här. - Strålande.
Och betalningen. Varsågod.
- Perfekt. - Ha en bra dag.
Detsamma. Hej då.
FÅRKLIPPNINGSFESTIVALEN INSTÄLLD
- Efter er. - Tack.
Kom igen. Du måste skämta. Jag såg fram emot det jobbet.
- Så hemsk är den inte. - Jo, det är den. Vad snackar du om?
- Vad ska du göra åt det här, Maddie? - Jag tänker ha på mig klänningen.
Det är bara en klänning, och Paul vill det.
Och du önskade dig det här.
Hörde ni det där?
Där är hon! Det är hon!
Vem då? Maddie!
Vänta! Kom tillbaka!
Vad menar du med det? Jag är nöjd med min önskan.
Är du verkligen nöjd med din önskan?
Vart ska du?
Jag älskar min önskan. Kom tillbaka! Ta inte bort den!
Hejsan.
- Det är du. - Är du okej?
- Såg du mig inte korsa gatan? - Jo, men du sprang in i mig, så...
- Men... - Så ja.
Det är okej.
- Här. - Bra jobbat.
Du sa ju att du inte gillade Paul Kennedys böcker.
- Ursäkta? - När vi satt på bussen.
- Förlåt, men känner jag dig? - Minns du inte?
- Just det, det hände inte. - Vad hände inte?
- Ingenting. - Maddie!
- Vad var det där om? Du sprang iväg. - Jag såg...
Du hittade en fotograf! Bra jobbat, Madeline.
Nej, jag...
Olivia Kennedy. Och du heter?
James Thomas. Trevligt att träffas.
Är du släkt med Paul Kennedy, författaren?
Det är min son.
Det här är hans blivande brud, men det visste du redan.
- Det visste jag faktiskt inte. - James är inte den sortens fotograf.
Hur vet du det?
- Men du är fotograf? - Ja.
Hur mycket tar du?
Tack för erbjudandet, men jag är nog inte rätt man.
- Vad menar du? - Jag fotograferar inte människor.
Jag tredubblar ditt arvode.
När sa du att bröllopet var?
Här ser man en vacker glöd runt bruden och brudgummen.
Det vill jag ha. Nåt översinnligt.
Och alla foton på mig ska tas från höger. Det är min bästa sida.
Okej.
- Vems bil blockerar uppfarten? - Hej.
Älskling, du kom precis i tid. Madeline hittade en bröllopsfotograf åt oss.
James Thomas, det här är Paul, min fästman.
- Jag har läst lite av dig. - Alltid trevligt med beundrare.
Det tror jag säkert.
Min publicist sa att vi borde ta några pr-bilder efter bröllopet.
Jag och Madeline i idylliska irländska miljöer.
Han tror att det ökar försäljningen.
- Både bröllop och pr-event, alltså. - Precis.
Särskilt då Maddie är Pauls redaktör. Ni kan väl köra runt lite i morgon?
- Ni kanske hittar lite bra ställen. - Ja. Vad tycker du, Paul?
Det är en bra idé. Klockan tio, James?
- Visst. - Madeline, kan du visa ut James?
Visst.
Så du är inte bara hans fästmö, utan även hans redaktör. Så bekvämt.
Kan du lämna sarkasmen hemma i morgon?
Jag har inget hem, så jag vet inte var jag ska lämna den.
Jag ska göra mitt bästa.
Jag borde väl tacka dig för jobbet.
Det kommer väldigt väl till pass.
Nu när alla har en kamera i fickan?
- Det är det jag brukar säga. - Jaså?
Ja.
- Vi ses i morgon. - Japp.
Vet du vad? Du ska gifta dig med Paul Kennedy.
Ja!
- Vad i...? - Aj!
- Paul? - Maddie! Vad tusan?
- Förlåt. Jag sov! - Gud, vad ont det gör.
Det var ren instinkt. Träffade jag i ögat?
- Du träffade mer än ögat. - Jag är så ledsen. Är du skadad?
- Rör mig inte. - Okej.
Ja...
Jag är hemskt ledsen.
Säkert att du är okej?
- Jag mår prima. - Okej.
- Bra jobbat, kompis. - Tack.
God morgon. Var är Paul?
- Han kommer inte. - Varför inte?
Han skadade sig i går kväll. Han bad oss leta efter platser.
- Inget allvarligt, väl? - Nej, han behöver bara ha is på det.
- Och dina vänner? - De fixar naglarna.
Är du redo?
Hur blev du redaktör?
Jag var frilansskribent, men det betalade inte räkningarna.
- Sen fick jag jobb på förlaget. - Det var så du träffade Paul.
Ja. Han klickade inte med de andra redaktörerna,
men vi passade ihop direkt.
Intressant.
- Vad menar du med det? - Motpoler dras väl till varandra.
Paul och jag är inte motpoler. Vi har mycket gemensamt.
Fel av mig. Ni har säkert massor gemensamt.
Kan vi vara tysta en stund? Så att jag kan njuta av utsikten.
Som du vill.
- Du då? - Vi behöver inte prata om mig.
Men utsikten är fin.
- Det är så fint här. - Det blir ännu bättre. Kom.
Så... Jag måste fråga.
- Måste du? Fråga då. - Okej.
Varför inte skriva en egen bok?
Jag har försökt, men det har varit lite svårt på sistone.
För att du är för upptagen med Pauls bok.
Nej, jag är bara...
- Jag vet inte om jag har nåt att säga. - Alla har nåt att säga.
Man måste bara våga säga det.
- Kallar du mig för feg? - Absolut inte.
- Det kom du på helt själv. - Okej.
Då så. Paul sa att han ville ha lite äkta Irland, så...
Mer äkta än så här blir det inte.
Oj.
Moherklipporna.
- Känner du till dem? - Jag har hört om dem.
Vad tycker du?
Det är som att kliva in i en James Joyce-roman.
Det var en oväntad referens.
Joyce är min favoritförfattare.
Jaså?
Du är ju rätt bra.
Tackar.
Tyvärr tror jag inte att en karg klippa är Pauls stil.
Nej, antagligen inte. Men är det din?
- Jag tycker att det är vackert. - Jag med.
- Jag hade gärna gift mig här. - Så varför gör du inte det?
Bröllopet är i helgen, och jag vill inte vara besvärlig.
Man är inte besvärlig för att man vill ha ett fint bröllop.
Förlåt. Jag vill bara veta lite om mina motiv
innan jag fotograferar dem.
- Du fotograferar ju inte människor. - Jag kan göra ett undantag.
Jag förstår mig bara inte på det.
- Oj! - Det där var uselt.
- Det här ser kul ut. - Kom och träffa min kompis Finn.
Jag är även Pauls marskalk. Trevligt att träffas.
- Paul, vad har hänt med dig? - Det är en lång historia.
Jag försöker minimera skadan. Titta.
Syns det på bilderna?
- Jag har en fantastisk täckkräm åt dig. - Det vore bra. Tack.
Jag pratade med Kory om promenaden längs mittgången.
Ska vi öva på vår storslagna entré?
Jag håller koll på dig. Han vill stjäla mitt rampljus.
Jag har en del schyssta moves, Paul.
Ingen kan stjäla ditt rampljus. Ska jag hämta mer is?
Nej, stanna här och roa mig. Annars tycker jag bara synd om mig själv.
Är du alltid så omtänksam?
Inte med alla.
Jag har tur.
Det verkar bli storm. Vi borde åka hem. Du har nog mycket att göra.
Inte direkt. Pauls mamma har redan gjort allt.
Och var är din egen mamma nånstans?
I Des Moines, men hon kommer till middagen i morgon.
- Det blir väl skönt för dig. - Ja, hon är bra på såna här situationer.
Då blir allt lättare.
- Kan du hjälpa mig med den här? - Är det bara att dra?
Jösses Amalia!
- Intensivt. - Du vet väl vad man säger om Irland?
"Om du inte gillar vädret, vänta fem minuter."
Mark Twain sa det.
- Det är ett väldigt stort träd. - Ja, det är det.
Och det här är den enda vägen härifrån.
- Det måste finnas en annan väg. - Med en Hummer, ja. Vi får vända.
- Det är okej. Jag vet en fin liten pub. - Allvarligt?
Kom!
- Under här. - Tack.
Det här är en bra pub.
- Kul ställe. - De har Irlands bästa fish and chips.
- Du gillar ju inte det. - Varför tror du det?
Du sa... Strunt i det.
James Thomas, din jävel.
O'Callaghan, ditt svin.
Hur är det med dig? Vad för dig hit?
Det ligger ett träd över vägen, så vi är fast här.
Ja, jag hörde det. Seamus skulle fixa det i morgon bitti.
Han är lite packad just nu.
I så fall behöver vi två rum för natten.
- Vänta, vi kan inte sova över här. - Vill du hellre sova i bilen?
Ett ögonblick, bara.
Det här är Paul Kennedy. Jag kan inte svara nu.
Vem är den där underbara varelsen? Har du lyckats lura i nån att du är nåt att ha?
Paul, det är Maddie.
Ett träd föll över på vägen, så vi är fast här.
Hon heter Madeline Kelly. Jag fotar hennes bröllop.
- Hennes bröllop? - Se så.
Jag måste nog sova över här. Ring mig när du hör det här.
- Jag lämnade ett meddelande. - Bra. Nu äter vi.
- Sätt er. - Okej.
Vad sägs om ett par stout?
Kan jag få ett glas vitt vin? Jag dricker inte öl.
Jag skulle inte säga det så nån hör. Du kan bli inburad för förräderi.
- Han verkar trevlig. - Ja. Vi har känt varandra länge.
Jag har kommit till Irland sen jag var barn. Det ligger mig varmt om hjärtat.
Har du verkligen inget hem?
Den här veckan hyr jag ett rum ovanför Scruffy Murphy's.
Sen ger jag mig ut i världen med bara en kamera och ett pass.
- Blir det inte ensamt efter ett tag? - Det är...
Det finns en frihet i att vara obunden.
Du har kanske bara inte hittat nån att tillbringa ditt liv med.
Som du?
Kastar du pil?
- Det var ett tag sen. - Kom, vi kastar lite.
Så ja.
Allt handlar om grepp, hållning och självförtroende.
- Du gillar inte att prata om dig själv. - Vad menar du?
Du byter ämne hela tiden.
- Fötterna ska vara kvar på golvet. - Förstår du vad jag menar?
Den här gången kan du stå så här.
- Bara din arm rör sig. - Du är en mystisk man.
Om du pratar kan du inte fokusera på att träffa.
- Lurigt. - Jag är inte lurig.
- Den irländska turen, kanske. - Eller så är det bara du.
- Du är en bra tränare, menar jag. - Du är en bra elev.
Jag ska gifta mig om två dagar.
Just det.
Ert dricka.
Och era rum.
- Härligt. Tack, Tom. - Låt det väl smaka.
Tack.
- Vill du prova? - Visst.
Inte illa.
- En dans innan vi lägger oss. - Okej.
Förlåt. Jag måste komma förbi.
En brådskande familjeangelägenhet. Snälla.
- Du är klar. - Tack. Hej då.
Hej, jag köade vid fel disk, och jag missade mitt flyg.
- Du måste hitta ett nytt flyg åt mig. - Rektor Kelly. Det är jag, Allegra.
Just det. Hej, Allegra. Jag måste ta mig till Irland. Min dotter ska gifta sig.
- Ska Maddie gifta sig? - Ja, och jag har bråttom.
Jag missade mitt flyg till Dublin. Kan du hitta ett annat?
Sen ska jag vidare till Knocks flygplats på västra Irland.
Visst. Hur kunde du missa ditt plan?
Ett missöde med väckarklockan.
Du försov dig. Helt galet.
Det var strömavbrott, och larmet på telefonen...
- Vad gör du? - Jag messar Kimmy.
Minns du henne? Hon kommer att få spel.
- Allvarligt? - Ja.
Kan nån hjälpa mig? Snälla, hjälp mig!
Kom igen!
- Kom igen, starta nu. - Nej, helt dött.
Jag kommer sent till min egen bröllopsrepetition.
Det kan vara vatten i förgasaren.
Vi kan försöka knuffa igång den. Ni puttar på, jag släpper upp kopplingen.
- Okej. - Ja, toppen.
Är ni redo?
Okej!
Knuffa på!
Succé!
Skit också. Jag hämtar en trasa.
Visst, en trasa räcker.
Inga spår efter Madeline.
Först missar hennes mamma planet, och nu väntar vi på dottern.
- Bara det inte är genetiskt. - Det är helt otroligt.
Maddie kommer nog när som helst.
Träd kan vara riktigt jobbiga. Vi vet inte ens om de hade en motorsåg.
- Eller hur, Em? - Ja, precis.
- Du tog inte med en mobilladdare. - Inte du heller.
Går inte den här bilen snabbare?
- Nej. - Toppen.
- Det är inte roligt. - Jo. Det ordnar sig. Titta.
Kära vänner, vi har samlats här idag
för att fira kärleken mellan dessa två fina, unga människor som...
Vänta, jag är här! Jag är här.
Förlåt. Jag är hemskt ledsen.
- Du förlorade nästan din plats. - Kom hit.
Förlåt.
- Vad har hänt? - Tja...
Det var mitt fel.
- Vi körde hem från Moherklipporna. - Den där turistfällan?
Hur blev du så lerig?
Alla är samlade nu, och det är huvudsaken.
Kan vi snabba på lite? Middagsgästerna kommer om en timme.
Okej, då hoppar vi fram till refrängen.
Du får nu kyssa bruden.
James?
Va?
Vem är James?
Det är jag.
- Vad hände? - Du svimmade.
Det är hon.
- Vem då? - Sankta Brigida?
- Hon fick allt det här att hända. - Har hon varit på whiskyn?
- Hon är stressad. - Lite vatten?
Nej, jag är bara... Jag känner mig bara lite yr.
- Är du verkligen okej? - Ja, självklart.
- Jag ska ju gifta mig med Paul Kennedy. - Precis.
- Ska vi fortsätta? - Självklart, fader. Förlåt.
Var var vi?
Tysta, allihop. Min älskade make Sean har ordet.
Tack, älskling.
Må era hjärtan vara lätta och glada.
Må era leenden vara stora som få.
Och må era fickor alltid innehålla ett mynt eller två.
Ingen fara, du gifter dig med en Kennedy.
- Sláinte! - Sláinte!
- Dricker du Guinness nu? - Jag börjar få smak för det.
För att hedra det lyckliga paret ska vi leka "Hur väl känner du din trolovade?"
Tre frågor. Om ni svarar rätt tar båda två en snaps.
Om ni svarar fel måste alla ta en snaps.
Måste vi dricka oavsett vad? Kan vi leka en annan lek?
Nej, du slipper inte undan. Det är Kory som bestämmer.
Okej, första frågan. Vem är Maddies favoritförfattare?
Den är lätt.
Paul Kennedy.
Väldigt bra, men nej.
Min fästmö gillar klassikerna. Hennes favoritförfattare är...
James Joyce.
...Charles Dickens.
Det stämmer.
En poäng till de trolovade.
Fråga två. Vilken låt dansade ni till första gången?
Ingen alls.
Maddie kan inte dansa. Eller hur?
Nej.
Vi har hört nog från dig. Den sista frågan är till dig, Maddie.
Var friade Paul till dig?
- Det vet hon väl. - Berätta ändå.
- Friade? - Hur fick du ringen på fingret?
Kom igen, Maddie. Berätta.
Tja... Det var på en väldigt speciell plats.
Väldigt speciell.
Det var så speciellt, och...
Eller hur? Det var så vackert och speciellt.
Det var på O'Toole's i Brooklyn på min födelsedag.
Precis.
Ja, det var på O'Toole's i Brooklyn. På din födelsedag.
- Och sen... - Sen såg Maddie på mig och sa:
"Vad krävs för att du ska ta med mig till Irland?" Och jag sa:
"Om vi ska gifta oss."
Och då...
Då...
Hon skojar bara!
Sen gick du ned på knä och friade.
Friade jag? Ja, förstås. Ja, jag friade.
Det var jag som friade.
Och resten är, som man säger, historia.
- Är du okej? - Foten gör ont.
Kom igen.
Ursäkta mig.
James, jag skulle vilja ta en titt på dem.
Det vore bäst om du stannar ikväll. Jag bad Nevin bädda åt dig i tornet.
- Nevin. - Och så ses vi i morgon.
- Jättebra. - Tack för idag.
Tack för att jag fick komma.
- Ska du redan åka? - Nej. Jag packar bara ihop för kvällen.
Olivia har låtit bädda åt mig i gästtornet. Det låter tjusigt.
Hon misstror nog min punktlighet efter trädincidenten.
Tack för att du visade mig klipporna, och för dansen.
Jag är en fotograf med extra allt.
- Är det som du föreställde dig? - Vad?
Det här.
Allt det här.
Du verkade förvirrad där inne, som om ni inte kände varandra.
- Det är klart att vi gör. - Charles Dickens?
- Alla kan begå misstag. - Ja.
Bara du inte begår ett.
Du får inte säga sånt till mig.
Vi känner knappt varandra. Vi hade en dag tillsammans.
Det var en underbar dag,
full av dramatiska vyer och romantiskt regn.
Men det ger dig inte rätt att ifrågasätta mina val.
I morgon gifter jag mig med Paul Kennedy.
För att du friade.
Vadå, får inte en kvinna fria till en man?
Klart hon får, men om du var min flickvän hade jag inte väntat.
Jag hade friat först.
- Du ska kanske inte komma på bröllopet. - Jag meddelar Olivia.
- Okej, ta bilderna. - Sen slipper du mig.
Jag ska till Bolivia och fota en utrotningshotad trädödla.
- Va? När åker du? - På söndag.
Toppen. Fortsätt fly från ditt eget liv.
- Jag borde inte ha sagt det. - Lite sent för det.
Mamma?
- Jag hittade ett flyg. Vi lyfter snart. - Det var goda nyheter.
Jag borde hinna. Men hämta mig inte, jag tar en taxi.
Jag är så glad att du kommer. Jag behöver verkligen träffa dig.
Jag kommer snart och ser till att bröllopet med Paul blir perfekt.
Tack, mamma.
Det här är ett meddelande om byte av gate. Flyg 47 till Dublin kommer nu...
Vad sa de? Vänta lite, raring.
Vart ska alla? Vad händer?
- Jag måste gå. Hej då. - Mamma?
Akta!
Hej.
Hej. Du verkar ha kul. Visst är Emma bra på att dansa?
Ja. Hon kanske kan ge dig några tips inför i morgon.
Jag glömde nästan. Jag skrev våra löften. Jag mejlade dem till dig.
Vänta, skrev du mina bröllopslöften?
Maddie, jag är ju författare. Men du kanske kan piffa till dem lite.
Paul, kan du komma hit?
Jag blir kallad. Kommer du?
Jag går nog och lägger mig. Jag är rätt slut.
Okej. Jag sover i gästrummet ikväll. Vi vill ju inte dra olycka över oss.
Nej, det vill vi inte.
- God natt. - God natt.
FÖRFATTARENS TACK
REDIGERAD AV MADELINE KELLY
ROMAN AV MADELINE KELLY KAPITEL ETT
VARSÅGOD, ÄLSKLING! BRÖLLOPSLÖFTEN AV PAUL KENNEDY
- Det var en underbar kväll. - Ja, eller hur?
- Jag önskar att den hade varat för evigt. - Jag med.
- God natt. - God natt.
Blommorna ska till kapellet. En perfekt morgon för ett bröllop.
Fick du en bra bild?
Ja, jag tror det.
Har inte du ett bröllop att göra dig redo för?
Jo, jag behövde bara gå undan lite.
Jag ska låta dig vara.
James. Jag är ledsen för i går kväll.
Du behöver inte be om ursäkt.
Du har mycket att tänka på.
- Jag läste din bok. - Du menar Pauls bok.
Jag vet vad jag sa. Den är bättre än hans andra böcker.
Mycket bättre. Undrar hur det gick till.
Jag ändrade inte så mycket.
- Varför gör du så där? - Gör vad?
Det är en sak att redigera en bok, men du borde inte redigera ditt liv.
Jag redigerar inte mitt liv, men...
Det här kanske låter konstigt, men jag är inte säker på att det här är mitt liv.
I så fall är det dags att säga nåt nu.
Vill du verkligen det här, Maddie?
Är Paul verkligen den du vill dela resten av ditt liv med?
Jag önskade att få gifta mig med Paul.
Okej.
Så varför är du så sorgsen?
Den här vägen.
Din slöja är enastående. Du ser fantastisk ut.
Jag kan inte fatta att det här händer.
Inte jag heller. Kan du kolla om min mamma har kommit?
- Hon svarar inte i telefon. - Absolut.
Okej, tack.
Hej, fader.
Är du redo, Madeline?
Jag antar det.
- Antar du? - Jag är bara...
Fader, jag tror att jag begick ett misstag.
Vad är det, min kära?
- Jag önskade en sak av Sankta Brigida. - Var det allt?
Var försiktig med henne. Hon är känd för att vara skojfrisk.
Vad menar du?
Om man ber henne om nåt kanske hon inte ger en det man vill ha,
men hon ger en alltid det man behöver.
Det där är min signal.
Allt kommer att ordna sig. Vi ses där ute.
Det börjar!
Är mina ögonbryn jämna?
Makeupartisten Olivia anlitade har attitydproblem.
- Jag retade nog upp henne. - Du är jättefin.
- Jag är ledsen, Em. - För vad?
Du och Paul.
Vad pratar du om?
Jag vet att ni har känslor för varandra.
Jag såg er där ute i går kväll.
Inget hände.
Jag har känt dig sen vi var barn. Det är ingen fara. Du kan berätta för mig.
Maddie... Tror du på ödet?
Ibland.
Jag vet inte varför,
men när jag träffade Paul kändes det som om vi hörde ihop.
I ett annat liv hade det kanske blivit så.
Men inte i det här.
Jag fattar inte att du tar det så bra. Jag förstör din stora dag.
Det är inte ditt fel. Jag menar det.
Jag ska försöka rätta till det.
Ursäkta mig.
- Hejsan. - Sluta.
- Hej. - Är det där klänningen?
- Vad står på? - Kära nån.
Vad har hon på sig? Var är släktens bröllopsklänning?
Hejsan.
För er som inte känner mig är jag Maddie, bruden.
Jag skulle åtminstone vara det.
Paul känner ni givetvis.
Han är en riktigt bra kille, och en bra författare.
Folk säger ofta att jag måste säga vad jag vill.
Så nu gör jag det.
Jag tycker verkligen om Paul,
men jag är inte kär i honom.
Och jag tror att han känner likadant om mig.
Maddie.
Jag tycker bara, att om man ska göra nåt sånt här,
ett bröllop, ett äktenskap och ett liv,
så ska det vara med nån man älskar, inte bara nån man önskar sig.
Det ska vara med nån man hittar.
Eller med nån som hittar en.
Jag är ledsen, men det här är oacceptabelt.
Paul, hur kunde du låta det här hända?
Jag?
Det är hans fel.
- Fotografen? - Jag såg er i morse, vid dammen.
Du och Emma i går kväll på uteplatsen, då?
Irrelevant. Den här skojaren försöker stjäla min brud.
Men jag stjäl inte Maddies idéer.
- Vad pratar du om? - Din bok.
Jag skrev boken.
Nej, det gjorde du inte. Jag skrev boken.
Där har vi det.
Paul, sluta!
Nej, du har rätt.
Jag är ledsen, allihop.
Kom hit!
- Sluta! - Maddie, det där hjälper inte.
Paul, sluta!
Mitt ben!
Sean, stå inte bara där! Gör nåt!
Kom igen! Du tar honom!
- Så ja. - Vem är det där?
MAMMA
Låt min bror vara!
Mamma? Var är du?
På sjukhuset i Des Moines.
- Va? Är du okej? - Jadå.
Jag fick en spricka i foten och en liten bula, men jag minns allt nu.
Berätta nu. Var bröllopet precis som i dina drömmar?
- Kory! - Snarare mina mardrömmar.
Varför tar du inte honom? Hjälp mig ta honom!
Släpp min fot!
Vad är det för fel på dig? Va?
Jag får ringa dig sen.
James!
Vem hjälper du?
Paul! Är du skadad?
Jag tror inte det.
Hur kunde du kalla mig irrelevant?
Va?
Jag menade inte så. Förlåt mig! Kom tillbaka!
- Herregud. - Vi håller Gud utanför det här.
James.
- Vänta, James. - Jag begick ett misstag.
Jag borde inte ha stannat. Jag har blivit för känslomässigt involverad.
- Har du? - Du hörde Paul där inne.
Han tror att jag bär ansvaret för allt det här, och han har nog rätt.
Nej.
Om jag fick dig att tvivla på dig själv så är jag hemskt ledsen.
- Men... - Det bästa jag kan göra är att lämna dig.
Men inget av det här är ditt fel.
Jag önskar dig all lycka i världen.
Jag kan inte vara lycklig utan dig.
Jag vet att det inte låter logiskt, men jag tror att vi är menade för varandra.
Inte så här.
James, stanna!
Hej då, Maddie.
Okej, jag är här!
Jag vet att du är här, Sankta Brigida. Kom fram!
Snälla! Det var ett misstag.
Paul, bröllopet, James. Ändra tillbaka allt!
- Sankta Brigida! - Du behöver inte skrika.
Jag är ju här.
Jag vill ångra min önskan.
Jag är rädd att det är omöjligt. Den önskan har redan uppfyllts.
Men allt har gått helt fel.
Jaså? Eller har det gått precis som det skulle?
Du hade rätt, och jag har lärt mig min läxa.
Jag måste leva mitt eget öde.
- Det var ju en annan femma. - Vänta, kom tillbaka. Vart ska du?
Snälla, låt mig ångra min önskan!
Okej.
Okej. Jag klarar det här.
Jag behöver bara lite vind.
Var är vinden? Okej.
Bara en liten bris. Ge mig nåt.
Jag tar vad som helst. Okej.
Ta tillbaka min önskan!
Är det nån här?
Vad gör du? Varför är du inte påklädd?
- En brudtärneklänning. - Ja, och den ska sitta på brudtärnan.
- Ringen är borta. - Vilken ring?
Det är Paul och Emma!
- Är allt okej? - Det här är fantastiskt!
Jag är glad att du tycker det. Kom igen nu.
Hej, mamma. Hur är det med foten?
Foten?
Menar du artrosen? Den har inte besvärat mig sen jag började ta glukosamin.
Det var skönt att höra.
Tack, raring.
James?
Förlåt.
Okej. Då kör vi.
Tack.
Whisky, tack.
- Bra mottagning. - Ja.
- Varsågod. - Tack.
- Skål. - Skål.
Okej, han gillar mig inte.
- Jag går vidare. - Bra för dig.
Champagne, tack.
- Hejsan, snygging. - Hej.
- Vill du dansa? - Visst.
Okej, då kör vi.
- Hej. - Har du kul?
Ja, det var en fin vigsel. Och du fick ha din egen klänning!
Det hade inte hänt utan dig. Jag har letat efter nån som Paul hela livet.
- Jag är så glad för din skull. - Fotografen. Sitter läppstiftet kvar?
Det är perfekt.
Där är min tjej.
Grattis, Paul. Emma är fantastisk. Du har tur som har henne.
Vi har tur. Jag pratade med förlaget.
Boken säljer som smör i USA. De vill ha en uppföljare direkt.
Jag ska ju på smekmånad i en månad, så kan du sätta igång utan mig?
- Det beror på. - På vad?
Står jag som medförfattare?
Madeline, det är inte så det funkar.
Jag står på omslaget.
Du redigerar berättelsen, och mitt namn säljer böckerna.
Det är därför vi är ett perfekt lag.
Vet du vad? Det är inte så ett lag fungerar.
Du får flyga solo den här gången.
Vad ska du göra?
Skriva min egen berättelse.
Varsågoda.
- Tack, Murphy. - Sláinte.
Vad vill du ha?
Jag söker James Thomas. Han hyr ett rum där uppe.
James? Han har åkt. Du missade honom precis.
Gjorde jag?
- Du kanske kommer ifatt honom. - Okej, tack.
Det var så lite.
Är det upptaget här?
Bara du inte stjäl min väska igen.
- Tack. - Det är lugnt.
- En sån tillfällighet. - Det är en liten by.
- Du är ju naturfotograf, eller hur? - Ja.
Jag vill be dig om råd om en sak.
Okej.
Jag forskar lite om den bolivianska trädödlan. De är utrotningshotade, vet du.
- Jag erbjöds ett jobb att fotografera dem. - När åker du?
- Jag tackade nej till jobbet. - Gjorde du?
Precis efter att du hade gått av bussen träffade jag en intressant kvinna
som uppmanade mig att stanna ett tag. För att se vad som händer.
Hur länge stannar du?
Så länge det krävs.
Jag tänkte skriva en bok om Moherklipporna.
Känner du till dem?
En av mina favoritplatser.
Samma här.
- Vi kanske kan åka dit nån gång. - Gärna det.
- Vad handlar boken om? - Jag har en galen idé...
- Ska vi ta en matbit sen? - Gärna.
- Jag vet en fin pub vi kan gå till. - Kan vi kasta pil?
Absolut.
- De har till och med livemusik. - Dansar du?
- Ja. - Jag hade det på känn.
TILL MINNE AV ANDREA SUE TOWNSEND
Undertexter: Mattias R. Andersson