Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
A dori: a vrea să se întâmple ceva, ce, probabil, nu se va întâmpla.
Dar dacă se întâmplă?
DORINȚĂ IRLANDEZĂ
- Paul! - Paul!
Câteva cuvinte, Paul!
Stai! Eșarfa mea! Oprește!
Bună, frumoaso!
- Bună! Arăți minunat. - Mulțumesc!
- Paul! - Paul!
- O clipă! - Bine.
Ce faci? Mă bucur să te revăd. Salut! Mersi că ai venit.
- Avem câteva întrebări! - Așteptați puțin!
N-aș fi nimic, fără această femeie uimitoare,
ea însăși o scriitoare genială, redactoarea mea, Madeline Kelly.
Maddie, vino aici!
E seara noastră, Maddie. Am realizat asta împreună.
Povestea ta e grozavă. Eu am lucrat la detalii.
Acordă-mi o clipă înăuntru. Vreau să vorbim despre ceva.
- Despre ce? - O să vezi.
- Bine. - Bine.
- O întrebare! - Salut, Jay!
Vreo femeie din viața ta a inspirat povestea de dragoste?
Zău, nu-mi pot divulga toate secretele.
Bună!
- Maddie! - Bună, mamă!
- Bine că te-am prins! - Ce se aude?
Încerc să comand hârtie igienică online. Elevii o fură întruna.
Am o tastă care se tot blochează.
- Prea multe detalii, mamă. - Tu ai întrebat.
E mare agitație aici.
M-am blocat în trafic. Acum am ajuns la locul evenimentului.
Întârzii la seara ta cea mare! Nu știi să-ți gestionezi timpul.
Aș vrea să fi fost cu tine.
- Mamă, mă aștepți puțin? - Sigur că da.
O clipă.
Gata. Spune-mi.
Te-am sunat să văd dacă ai vorbit cu Paul.
Nu încă.
Sper că n-ai spus nimănui ce simt pentru el.
Crede-mă, în Des Moines, nu-i pasă nimănui.
- Nici Heather și Emma nu știu. - Nu le-ai spus?
Nu sunt pregătită!
Dacă prietenele tale nu știu, e foarte posibil ca nici Paul să nu știe.
I-am dat destule semnale.
Să vezi cum mă privește când lucrăm împreună!
Mă înțelege, mamă!
Ești îndrăgostită de el. De ce nu-i spui?
- Poate că n-o să fie nevoie. - Ce s-a întâmplat?
Zice că trebuie să vorbim despre ceva.
- Serios? - Ar putea fi seara cea mare.
- Merge! - Trebuie să închid.
Bine. Dacă nu-ți spune ce simte pentru tine, spune-i tu.
Atât îți spun.
- Bine, te iubesc. Pa! - Și eu te iubesc.
- Bună, fetelor! - Bună!
- Ce tare! - Suntem mândre de tine.
Vă mulțumesc că ați venit.
- Unde e eșarfa de la mine? - Undeva în Brooklyn.
- Cum așa? - Un accident aiurea.
Te înțeleg, dacă nu-mi mai împrumuți nimic.
Stai liniștită! Era o mostră de la serviciu.
Heather, ai făcut o copertă excelentă!
- Îți place? - E extraordinară!
Ce zici, Emma?
- Cred că ne-ai ascuns ceva. - Ce? Pe Paul?
Da. Lucrezi cu el de peste un an. Nu-mi spune că nu l-ai observat.
Cred că e un scriitor extraordinar. Atât.
Ar trebui să ai și tu numele pe copertă. Practic, tu ai scris cartea.
Nu e așa. Nu întocmai.
Asta mă ajută în carieră. Paul îmi pune o vorbă bună la editură.
- E irlandez! - Da.
- Are accent sexy? - N-am observat.
- E singur? - Dă-mi cartea!
- Unde te duci? - Să-l găsesc pe Paul.
Hai, Maddie! Nu da înapoi acum.
Aici erai!
Iau niște curaj lichid, înainte să dau piept cu publicul.
O să le placă. E o poveste frumoasă.
Ție trebuie să-ți mulțumesc.
După mine, iubiții s-ar fi aruncat în lac până la capitolul zece.
Ești uimitoare. Știi asta?
Mă echilibrezi, Madeline.
Facem o echipă bună.
Așa e. De-asta am vrut să vorbim despre ceva foarte important pentru mine.
- Poți să-mi spui orice. - Păi...
Cred că e timpul
să ducem relația noastră la nivelul următor.
Nu știu ce să spun. Simt același lucru.
Serios? E minunat!
Vrei...
să lucrezi cu mine la următoarea mea carte?
Vreau să te implic de la concepția poveștii.
Știu că voiai să scrii un roman. Te pot ajuta.
Dar crezi că mai poate aștepta puțin?
Eu...
- Sigur. - Grozav!
- Sună grozav. - Minunat!
Bine! E timpul să mă las sfâșiat de lupi.
Ne vedem acolo.
Dacă nu te mai miști, o iau eu.
Du-mă la baie.
Scuze! Ai pățit ceva?
- Avem o mică defecțiune la gene. - Pot să te ajut?
Poate că da. Sunt noile gene NanoGrip.
Sunt stilistă la Bergdorf.
Primesc cele mai noi mostre de cosmetice de lux.
Asta primește notă mică.
- Pot să încerc? - Sigur.
O să fiu foarte atent.
Gata! Cum e?
Mult mai bine.
Vă întrerup, dar te așteaptă multă lume.
- După tine! - Nu, după tine.
„Privește din adâncul apei.
Dacă ar întinde mâna și ar atinge-o, ar rupe vraja.
Dar el se întoarce.
Ea îl strigă cu vocea gâtuită,
în timp ce el dispare în umbra poienii pline de mușchi.”
„Capitolul opt.
Prima noapte de una singură a fost cea mai grea.”
DOUĂ INIMI IRLANDEZE
Poftim, Gertrude! E un nume frumos.
Mulțumesc, Paul!
- Cum v-ați cunoscut? - Suntem prietene de când eram la școală.
- Eu citeam mult. - Poftim?
Eu citeam!
- Vrei un autograf pe carte? - Da, aș vrea.
Sigur că da.
- Imediat. - Lacul există în realitate?
Da. E în Irlanda, nu departe de casa familiei mele.
Mi-ar plăcea să-l văd cândva.
Mi-ar plăcea să-l vezi cândva.
Scrii povești uimitoare. Aș putea să le ascult toată noaptea.
N-ar fi drăguț? Dar Paul are întâlnire cu presa dimineață.
Nota, vă rog!
- Băuturile sunt gratis. - Ba nu.
A fost incredibil!
A fost cea mai tare seară din viața mea.
Părea că vă înțelegeți bine.
Da, am stabilit imediat o legătură.
N-o lua prea în serios. Paul e o persoană faimoasă.
- Lângă el, te simți special. - Mi-a dat un autograf.
- Semnează multe cărți. - Cu numărul lui de telefon?
MI-AR PLĂCEA SĂ TE REVĂD
E doar un număr de telefon, nu o cerere în căsătorie.
Nu pot să cred că Paul și Emma se căsătoresc!
- S-a întâmplat repede. - Dintr-odată.
- Bun-venit în Irlanda! - Mulțumim!
- Încă puțin. Mai e un geamantan. - Paul, și acela e al meu!
- Ia-l! - Ți-ai luat destule bagaje, Em?
Mă mărit, Heather.
N-o să-ți vină să crezi de câte ținute o să am nevoie.
Scuze! Doamnă...
- Mads! - Scuze!
- E totul în regulă? - Da.
- Maddie, ți-ai luat geamantanul? - Aproape.
- Ne vedem în față? - Bine!
Dacă ai nevoie de mine pentru proiect, sunt disponibil imediat.
Bine. Sigur că da.
Da.
Scuze! E al meu.
- Mă tem că e al meu. - De fapt, e al meu.
O să închid. O americancă vrea să-mi fure valiza.
Nu-ți fur nimic! Îmi iau valiza mea.
Uită-te la etichetă, o să vezi.
Nu e nevoie. Îmi știu geamantanul. Dă-i drumul!
Nu-ți dau geamantanul meu!
Uite, fusta mea ecosez preferată!
Ești sigură că e mărimea ta?
Îmi pare foarte rău.
E în regulă. I se putea întâmpla oricui.
Deși cred că ție ți se întâmplă mai des.
Distracție plăcută!
BAGAJE PIERDUTE
Maddie! Aici erai!
Am reușit să băgăm toate bagajele Emmei în mașină.
Eu o să stau pe capotă.
- Nu-mi vine să cred că se întâmplă! - Așa e. Cum te simți?
- N-ai îndoieli, nu? - Eu? Niciodată.
Nu-ți pot mulțumi destul că m-ai prezentat Emmei.
Mi-ai schimbat viața. N-o să uit niciodată.
Completați asta.
Se pare că va dura ceva. Mergeți acasă.
Nu te pot lăsa aici!
- Nu-ți face griji. Iau un taxi. - Bine.
Sună-mă să-mi spui că totul e în regulă. Bine!
IRLANDA DE VEST AEROPORTUL KNOCK
„Nicio mașină Uber în zonă.” Grozav!
CU BRIGID ÎN CIRCUIT
- Poți merge la adresa asta? - Da. Te pot duce acolo, scumpo.
Bine. Mulțumesc!
Așteaptă!
Billy! Mă bucur să vă revăd!
N-ai convins pe nimeni să-ți dea un geamantan?
Mi s-a pierdut bagajul, dar voi fi sunată când e găsit.
Dacă ai nevoie de boxeri, știi pe cine să întrebi.
- Ești fotograf? - Da.
Fotograf de natură.
Mă rog... încerc să fiu.
E mai complicat acum, când toți au o cameră în buzunar.
Nu m-am gândit la asta.
- Ce te aduce în Irlanda? - O nuntă.
- Felicitări! - Nu a mea.
- A unei prietene. - Cu ceva noroc, prinzi buchetul.
- De ce crezi că vreau să mă mărit? - Nu cred. Era o glumă.
Una proastă, se pare.
- Mersi! - Cu plăcere.
- Îți place? - Da. Ai citit-o?
Nu. Nu e nevoie.
Am citit-o cu greu pe cea de dinainte.
A vândut multe cărți în Marea Britanie.
Și peștele cu cartofi prăjiți se vinde bine acolo. Și nu e bun.
Se pare că se descurcă foarte bine fără aprobarea ta.
Nu ești prietenă cu el, nu?
Aici cobori, domnișoară, casa Kennedy.
Adică... Paul?
Am și răspunsul la întrebare.
- Mulțumesc! - Pentru puțin, scumpo.
Dacă vrei să știi, eu sunt redactoarea cărții.
- Ce mai ai de spus? - Te compătimesc!
Auzi, mai du-te...
Tu de colo! Ai intrat pe o proprietate privată.
Îmi pare rău. Îl caut pe Paul Kennedy.
Știu cine ești. Mă distrez puțin.
Sunt Kory, fratele.
- Bună! - Toată lumea e înăuntru.
Maddie! Ai ajuns!
Da, am luat autobuzul.
A fost plăcut, mai puțin englezul obraznic lângă care am stat.
Olivia, porțelanul acesta e divin.
Ai un ochi excelent. E Belleek. Le avem de multe generații.
Pe aici!
Locul ăsta arată ca în povești.
Doar că aici, dacă-ți pierzi pantoful, înseamnă doar că ești beat.
Ce drăguț e!
- Ea e Maddie, a venit cu autobuzul. - Bună, Maddie!
- Sean, tatăl lui Paul. - Bună!
Nu!
- Îmi pare rău. - E în regulă. Nu s-a spart.
Ți-au găsit bagajul?
- Nu încă. - Ia loc!
Mads, îmi pare rău!
E în ordine. Am asigurare.
Nu bagajul îl așteptăm, ci rochia domnișoarei de onoare.
Fără ea, vei dezechilibra întregul aspect al nunții.
Poate sta într-o parte. Ca majoretele.
Gata! Mașina e încărcată.
Madeline! E toată lumea gata?
- Da. - Unde mergem?
Paul a plănuit o excursie surpriză. Nu-i așa că e drăguț?
- Mă schimb într-o clipă. - Ce tânără minunată!
E adorabilă!
Madeline, cred că te bucuri pentru ei.
Da.
MURPHY SOIOSUL PUB ȘI HAN
- Ce mai faci? - Bine.
Bună ziua!
Arătați bine.
- A venit călătorul! - Mă bucur să te văd, Murphy.
Ce mai faci? Cum merge?
Bine. Stai o săptămână de data asta?
Da. Fac poze la festivalul de tuns oi.
Toată lumea abia așteaptă.
Sunt sigur.
Fionnuala îți pregătește camera.
Poți folosi vechiul meu Triumph cât stai aici.
Nu! Nu pot să-ți iau mașina.
Îmi dai o poză șmecheră de-ale tale.
- O afișez aici, la bar. - Bine.
Încă îți place asta?
Să umbli creanga prin lume, să faci poze cu șopârle și păsări?
Da.
Dar dacă te plimbi mereu,
cum o să găsești o femeie drăguță cu care să te așezi la casa ta?
Nu cred că sunt făcut să mă așez la casa mea.
De ce-mi bat gura? Oricum nu m-ai ascultat niciodată.
- Mă bucur să te văd. - Și eu.
Ce frumos!
Bună! Ai nevoie de ceva? Pot să-ți împrumut niște haine.
- Mă descurc. Aveam un pulover în geantă. - Bine.
- Ce priveliște! - Da.
E totul în regulă? Pari puțin absentă.
Da... N-am nimic. Mă simt bine.
Hai să facem o seară a fetelor. Ieșim, bem ceva, cunoaștem niște tipi.
N-ai mai ieșit cu nimeni de un an, de când scrii cartea cu Paul.
- Spune da. Haide! - Da.
Mulțumesc! Ne vedem jos în 15 minute.
Cuplul fericit ne duce la un picnic.
Mulțumesc.
- Iau eu coșul. - Perfect! Eu iau chestia grea.
- Așa! Urmați-mă! Haideți la picnic. - Ce frumos e aici!
- E un pod de pe vremea vikingilor. - De aici îți iei inspirația creativă?
Uite, Lough Tay, lacul din cartea lui Paul.
Ce frumos e!
Aici locuiește zâna ta mistică, într-un oraș de pe fundul lacului?
- Exact. Ești foarte perspicace. - Doar că nu e mistică.
E rea și egoistă. Îi atrage pe bărbați, care mor înecați.
- Maddie! - Are dreptate. E o zână diabolică.
Mergem cu barca înainte să mâncăm?
Nevin ne-a pregătit niște bărci.
- Maddie, vino cu noi! - E în regulă.
E loc destul. O să ne distrăm.
- Fac o plimbare. - Serios? Bine.
- Ești sigură? - Da.
- Facem o poză? - Bine.
Păsărica!
Și una cu mine și Paul?
Ia telefonul meu. Ca să o pot posta mai târziu.
Unu, doi, trei!
- Poftim! - Mersi, Mads!
Distracție plăcută!
- Pa! - Plimbare plăcută!
- Și am pornit! - E minunat.
Mă bazez pe tine.
Pa!
- Pa, Maddie! - Pa!
- Bună, mamă! - Ai promis că mă suni când aterizezi.
Scuze! Am ajuns cu bine.
Paul ne-a dus la Lough Tay. E un loc cu adevărat magic.
E ceva cu vocea ta. Te simți bine?
Da, dar nu pot să nu mă gândesc că lucrurile ar sta altfel
dacă-ți urmam sfatul și îi spuneam lui Paul ce simt.
Scumpo, gândește-te că e o lecție învățată.
Trebuie să începi să te faci auzită.
Termină!
Da. Acum e prea târziu.
Nu-i pot spune lui Paul că-mi doresc să se însoare cu mine.
- Maddie? - Mamă?
Maddie!
Mamă, se reconectează. Mamă?
Îți puneai o dorință?
Nu... Adică da, dar nu credeam că ascultă cineva.
Eu ascultam. Uită-te în jos.
Bine.
E un tron al dorințelor, dar trebuie s-o faci cum trebuie.
Stai jos, închide ochii și pune-ți dorința.
Nu, mulțumesc.
De ce te temi?
Nu mă tem, dar nu cred în așa ceva.
Atunci n-ai nimic de pierdut. Haide! De ce nu încerci?
- Bine, îmi doresc... - Fă-o cum trebuie. Așază-te.
Închide ochii și spune cu convingere.
Bine. Îmi doresc...
Îmi doresc să mă mărit cu Paul Kennedy.
N-a funcționat.
Nu? De unde știi?
N-ar trebui să se cutremure pământul sau să cadă un fulger?
Vrei ceva mai dramatic?
Să văd dacă pot stârni o briză. Ți-ar fi de ajutor?
Ar fi frumos.
Ce vis ciudat!
E cineva acolo?
E cineva?
Heather? Emma?
Sunteți acolo?
Paul!
Maddie, te-ai trezit! Îmi dai un prosop?
Sigur. Da. Bine.
- Paul, ce faci aici? - Fac duș. Tu ce crezi?
- Mi-ai văzut balsamul de barbă? - Nu!
Ce ai pățit?
Nimic, nu știam că ești aici.
- Dar unde să fiu? - Așa e. Bine.
O să plec. Scuze!
Maddie! Te simți bine?
- Mi-au găsit valiza! - Dă-mi mâna.
Mă duc afară să iau niște aer.
- 'Neața, Mads! - Bună, Emma!
- Emma! Te-ai trezit devreme. - Alerg înainte de micul-dejun.
- Știi ceva de Paul? - Paul?
Da, l-am căutat peste tot.
Te poți rătăci în casa asta.
Păi, aici nu e, asta e sigur. Deloc.
- Da. - Știi ceva?
De fapt, n-am văzut niciun centimetru din el pe nicăieri.
Poftim? Cum a ajuns acolo?
- 'Neața, Emma! - 'Neața! Te caută mama ta.
Bine, mersi. Ne vedem la micul-dejun?
Paul!
Ce e? Ne-a mai văzut sărutându-ne.
Nevin, adu-mi haina!
Te pregătești pentru ziua cea mare?
Cred că ești nerăbdătoare. Eu abia aștept petrecerea!
Sunt niște bărbați foarte sexy în orașul ăsta.
Vezi?
- Bună... - Trebuie să vorbim!
Ce faci, Mads? Ce s-a întâmplat?
O să-ți spun ceva, dar să nu-i spui nimic Emmei.
Bine.
Aseară am avut cel mai nebun vis.
Eram lângă lac, și o doamnă mi-a zis să-mi pun o dorință.
Mi-am dorit să mă mărit cu Paul Kennedy.
- Știu că te șochează. - Ar trebui?
Oricum, când m-am trezit din vis, geamantanul meu a apărut ca prin magie,
iar Paul făcea duș acolo!
- Bine... - Nu ți se pare nimic ciudat?
- Am o rochie de mireasă în geamantan! - Da.
- De ce e aici? - Pentru că e a ta, prostuțo!
- Ai cumpărat-o la New York. - Poftim?
Da, și peste câteva zile, o îmbraci, mergi la altar și te măriți!
- Ba nu! - Ba da!
Cred că ai un episod de anxietate. E perfect normal.
Și ăștia? Nu sunt ai mei!
Fată, tocuri sexy pentru luna de miere.
Nu. Nu eu mă mărit. Ea se mărită.
Exact!
Tu, prietenă dragă, te măriți cu Paul Kennedy.
Acum, respiră, relaxează-te. Weekendul ăsta va fi de neuitat!
Îmbracă-te!
Mă mărit cu Paul Kennedy.
Da!
Mă mărit cu Paul Kennedy!
Da!
- Bine... - Nu înțeleg!
De ce nu găsesc un fotograf pentru nunta asta?
Pentru că ești oribilă, mamă.
Ultimii doi fotografi de la petreceri au plecat în lacrimi.
- Chiar așa a fost? - Da.
Da. Plângeau.
Iat-o!
- Bună dimineața tuturor! - Bună dimineața!
Dragă?
Dați-mi voie.
Mulțumesc.
- Te simți bine, Madeline? - Da. Decalajul orar mă derutează.
Bea niște șampanie. Pe mine mă rezolvă.
Mulțumesc!
Încearcă frăguțele astea. Sunt delicioase.
Îți dau eu una. Sunt bune.
- Madeline, vrei o porție de boxty? - Ce anume?
- E adorabilă. E o clătită irlandeză. - Bine. Mulțumesc.
Sean, au sunat de la brutărie.
Tortul de nuntă e prea înalt pentru camion.
- Nu se poate! - Luați unul mai mic?
- Foarte bine. Îmi place cum gândești! - Bravo!
În sfârșit, cineva cu bun-simț.
Vremea pare să rămână bună. Facem o tură cu bicicleta?
Pe mine mă întrebi? Sigur că da!
Eu și Emma mergem în livadă să culegem mere.
- Kory, mergi cu noi? - Nu pot. Am antrenament de rugby.
Mergem și noi la mere? Nu prea mă descurc cu bicicleta.
Nu te prosti! Oricine poate merge cu bicicleta.
Scumpo, poți să mărești puțin ritmul?
Paul, încerc.
Sunt foarte zemoase.
- Maddie, vii după mine? - Vin!
- Bună! - Bună, doamnelor!
Bună, Maddie!
- Maddie, ai pățit ceva? - N-am nimic.
- Te simți bine? - Da. Mă urc la loc.
Îmi pari cam nesigură pe chestia aia.
O împing și merg pe lângă tine.
Speram să fac efort intens.
- E în regulă. Merg eu, Maddie. - Nu!
- Aș face o tură. Nu mi-am făcut pașii. - Bine! Mergem în jurul satului?
Dacă poți să ții pasul!
Cuvinte care cheamă la luptă.
Da, te-am umplut de praf!
Te prind eu!
- Vrei să culegi niște mere? - Da, sigur.
Nu-mi vine să cred câte mere am cules.
Facem o plăcintă pentru Kory?
Poate îi plac fetele care știu să facă prăjituri.
Aici erai! Te-am căutat peste tot.
Madeline, știi cât e ceasul?
Avem programare la croitor pentru rochia ta de mireasă.
Nu am deja o rochie? Am ales-o împreună cu mama.
Apropo de mama ta, Nevin o aduce de la aeroport la repetiție.
- Vine mama? - Mai bine târziu decât niciodată.
Sunt de acord.
Nu văd de ce n-ar folosi și bărbații botox.
Nu-i așa? Nu-mi trebuie acum. Poate în viitor.
Bună, Em!
- Bună! - Bună!
Paul, nu i-ai zis lui Madeline de rochia de mireasă!
I-am zis.
- Nu, iubito? - Nu.
Oricum, haideți să mergem.
- E cam înțepată. - Are mama ac de cojocul ei.
Îi vine perfect, de vis.
E spectaculoasă!
Magnifică!
Bunica mea a purtat rochia asta la nunta ei. La fel și mama. Și eu.
E o tradiție, Madeline.
- E foarte distractivă. - Distractivă?
E o rochie Lanvin de epocă.
E un artefact al modei. E Sfinxul rochiilor de mireasă.
Poți să-i faci o despicătură?
Da, o au.
NOUL BESTSELLER AL LUI PAUL KENNEDY
- Bună! - Bună!
- Imediat. - Mulțumesc.
Felicitări! Ești al 100-lea client din această săptămână.
Ai câștigat un exemplar al noului roman al lui Paul Kennedy.
- Nu e nevoie, mulțumesc. - E gratis!
- Chiar și așa. - Poftim!
- Și un mic cadou. - Sigur că da.
- Un semn de carte... - Minunat.
Și plata. Te rog.
Perfect!
- O zi bună. - Și ție. Pa!
FESTIVAL DE TUNS OI
ANULAT
- După tine. - Mulțumesc!
Nu se poate!
Pe bune? Abia așteptam!
- Nu e chiar așa de urâtă. - Ba da! Ce vorbești?
- Ce faci, Maddie? - O să port rochia.
Fiindcă e doar o rochie, iar Paul vrea să o port.
Și fiindcă ți-ai dorit asta.
Ați auzit și voi?
Uite-o! Ea e. E chiar acolo!
- Cine? - Maddie!
Stai, întoarce-te!
Ce înseamnă asta? Sunt fericită că mi-ai îndeplinit dorința!
Chiar ești fericită că s-a împlinit?
Unde te duci?
Îmi place dorința! Întoarce-te! Te rog, nu mi-o lua!
Bună!
- Tu! - Te simți bine?
- Nu m-ai văzut traversând? - Ba da, și ai dat peste mine.
- Păi... - Poftim.
E în regulă. Am reușit.
- Poftim! - Bravo!
Ziceai că nu-ți plac cărțile lui Kennedy.
- Poftim? - În autobuz.
O să par nepoliticos, dar ne cunoaștem?
Nu-ți amintești?
- Fiindcă nu s-a întâmplat. - Ce nu s-a întâmplat?
- Nimic. - Maddie!
- Ce s-a întâmplat? Ai fugit brusc! - Am văzut...
Ai găsit unul! Un fotograf! Minunat! Bravo, Madeline!
Nu, eu...
Olivia Kennedy. Tu ești...
James. James Thomas. Îmi pare bine.
Nu ai vreo legătură cu Paul Kennedy, scriitorul?
E fiul meu.
Ea e viitoarea lui mireasă, dar sunt sigură că știai deja.
Nu știam.
Treaba e că James nu e genul acela de fotograf.
De unde știi?
- Ești fotograf? - Da.
Care e tariful tău?
Apreciez oferta, dar nu cred că sunt omul potrivit.
Cum adică?
Nu fotografiez oameni.
Oricare ar fi tariful tău, îți dau triplu.
Când ziceai că e nunta?
Observă această strălucire frumoasă care-i înconjoară pe miri.
- Minunat! - Asta vreau. Ceva eteric.
Eu trebuie să fiu fotografiată numai din dreapta.
E profilul meu bun.
Bine.
A cui e mașina de pe alee?
- Bună! - Dragule, ai ajuns la fix!
Madeline a găsit un fotograf pentru nuntă!
James Thomas, el e Paul, logodnicul meu.
Ți-am citit câteva cărți.
- E o plăcere să cunosc un fan. - Da, sunt sigur.
Agentul meu mi-a zis
să facem niște poze pentru presă după nuntă.
Eu și Madeline, într-un decor irlandez idilic.
Crede că pozele vor crește vânzările.
Nu e doar nuntă, e și acțiune de promovare.
Exact!
Maddie e și redactoarea lui Paul.
Mergeți mâine toți trei cu mașina prin zonă.
- O să găsiți locuri grozave. - Sună grozav!
- Ce zici, Paul? - E o idee excelentă!
- Pe la 10:00, James? - Sigur.
- Madeline, îl conduci tu pe James? - Desigur.
Deci nu-i ești doar logodnică, ci și redactor. Ce convenabil!
O să petrecem o zi împreună. Lasă-ți sarcasmul acasă.
Practic, nu am o casă. Nu știu unde l-aș putea lăsa.
O să mă străduiesc.
Îți mulțumesc pentru jobul ăsta.
Recunosc că îmi pică tare bine.
Acum, când toată lumea are o cameră în buzunar?
- Așa zic și eu. - Serios?
Da.
- Ne vedem dimineață! - Da.
Ghici ce? Te măriți cu Paul Kennedy.
Da!
Ce naiba...
- Paul? - Maddie, ce faci?
- Scuze! M-ai trezit brusc. - Doare rău!
A fost un reflex! Te-am lovit la ochi?
Ai lovit mai mult decât ochiul.
Îmi pare rău! Te doare tare?
Nu mă atinge!
- Bine. - Bine.
Da.
Îmi pare foarte rău.
Sigur te simți bine?
- Extraordinar! - Bine.
- Bună treabă, amice! - Mulțumesc!
'Neața!
- Unde e Paul? - Nu vine.
- De ce nu? - S-a rănit azi-noapte.
A zis să mergem fără el.
- Sper că nu e ceva serios. - Nu, trece cu gheață.
- Și prietenele tale? - Își fac manichiura.
Ești gata?
Cum ai devenit redactoare?
Eram freelancer, scriam, dar asta nu mă ajuta să plătesc facturile.
- M-am angajat la editură. - Așa l-ai cunoscut pe Paul.
Da, nu prea se înțelegea cu niciun alt redactor.
Ne-am potrivit din prima clipă.
Interesant!
Ce înseamnă asta?
Aparent, firile opuse se atrag.
Iartă-mă, eu și Paul nu suntem firi opuse. Avem multe în comun.
Admit că greșesc. Sunt sigur că lista e foarte lungă.
Hai să nu mai vorbim o vreme. Să mă pot bucura de priveliște.
Cum dorești.
- Și tu? - Nu e nevoie să vorbim despre mine.
Frumoasă priveliște!
- Ce frumos e! - Mai încolo e și mai frumos. Vino!
Așadar... trebuie să întreb.
Chiar trebuie?
- Spune! - Bine.
De ce nu scrii tu o carte?
Am încercat, dar a fost cam greu în ultima vreme.
Fiindcă ești prea ocupată să lucrezi la cartea lui Paul.
Nu.
- Nu sunt sigură că am ceva de spus. - Toți avem ceva de spus.
Trebuie doar să ai curaj să o spui.
- Mă faci lașă? - Categoric nu.
- Tu singură ai spus-o. - Bine.
Ei bine, Paul a spus că vrea să se vadă Irlanda autentică, așa că...
Mai autentică de atât n-ai să găsești.
Sunt Stâncile Moher.
- Știi locul ăsta? - Am auzit de el.
Ce părere ai?
Cred că am intrat într-un roman de James Joyce.
- Nu mă așteptam să-l menționezi. - Joyce e scriitorul meu preferat.
Da?
Ești foarte bun!
Mulțumesc!
Din păcate, nu cred că o stâncă abruptă e stilul lui Paul.
Nu, probabil că nu.
Dar al tău e?
- Mie mi se pare frumos aici. - Și mie.
Mi-ar plăcea să mă mărit aici.
De ce n-o faci?
Pentru că nunta e în weekend și nu vreau să fiu dificilă.
A spune ce vrei la nunta ta nu înseamnă că ești dificilă.
Iartă-mă, vreau să-mi cunosc subiecții, înainte să-i fotografiez.
Parcă nu fotografiai oameni.
Sunt dispus să fac o excepție.
- A fost groaznic. - Vă distrați!
Heather, Emma, el e Finn.
Sunt și cavaler de onoare. Mă bucur să vă cunosc.
- Paul, ce ai pățit? - E o poveste lungă.
Încerc să minimizez pagubele. Uite.
- Oare o să se vadă în poze? - Am un corector grozav. Ți-l împrumut.
Ar fi minunat! Mersi!
Heather, vorbeam despre condusul miresei la altar.
Oare să exersăm o intrare spectaculoasă?
Te văd, Finn!
Vrea să mă eclipseze.
Mă mișc natural, Paul, de ce să mint.
Nimeni nu te poate eclipsa, Paul. Îți mai aduc niște gheață?
Nu. Stai aici și ține-mi de urât, ca să nu-mi mai plâng de milă.
Mereu ești așa de atentă?
Nu cu toată lumea.
Ce norocos sunt!
Vine o furtună.
Te duc înapoi. Sigur ai multă treabă.
Nu chiar. Mama lui Paul a făcut deja totul.
Unde e mama ta în ecuația asta?
E în Des Moines, dar vine la repetiția de mâine.
Se va bucura să te vadă.
Va fi grozav s-o am aici. Știe să facă față acestor situații.
Îmi va fi mai ușor.
- Ridicăm... - Da, ajută-mă. Trage!
Sfântă Fecioară!
- E o furtună mare. - Știi ce se zice despre Irlanda?
Dacă nu-ți place vremea, așteaptă cinci minute.
Mark Twain a spus asta!
- E un copac uriaș. - Da.
Iar ăsta e singurul drum.
- Trebuie să putem ocoli. - Da, cu un Hummer.
Întorc. Nu-ți face griji! Știu un pub frumos unde putem merge.
Serios?
Hai!
- Intră sub haină. Hai! - Mersi!
E un pub grozav. O să-ți placă.
Lumea se distrează!
- Au cel mai bun pește cu cartofi prăjiți. - Parcă nu-ți plăcea.
- De ce ai crede asta? - Ai spus...
Nu contează.
James Thomas, ticălosule!
O'Callaghan, porcule!
Ce faci, amice? Ce te aduce aici?
A căzut un copac pe drum, așa că suntem blocați.
Da, am auzit. Seamus o să meargă acolo mâine-dimineață.
Acum e puțin matol.
Atunci vrem două camere pentru o noapte.
Stai! Nu putem înnopta aici.
Vrei să dormi în mașină?
Lasă-mă puțin.
Ați sunat la Paul Kennedy. Nu pot răspunde acum.
- Cine e drăguța? - Calmează-te.
Ai convins în sfârșit o tânără că e ceva de capul tău?
Paul, sunt Maddie.
A căzut un copac pe drum, așa că suntem blocați aici.
O cheamă Madeline Kelly. Fac poze la nunta ei.
- Nunta ei? - Potolește-te.
Trebuie să rămân aici la noapte. Sună-mă când auzi mesajul.
- I-am lăsat un mesaj. - Bine! Să mâncăm.
- Luați loc! - Bine.
Vă aduc niște bere neagră?
Îmi dai un vin alb? Nu prea beau bere.
N-aș spune asta cu voce tare aici.
Ai putea fi închisă pentru trădare.
- Pare un tip grozav. - Chiar e. Ne cunoaștem demult.
Vin în Irlanda din copilărie. Locul ăsta ocupă un loc special în inima mea.
E adevărat că nu ai casă?
Săptămâna asta am o cameră la Murphy Soiosul, la etaj.
Apoi voi fi pe drum, prin lume, cu o cameră foto și un pașaport.
Nu te simți singur după o vreme?
Este...
E libertate, nu ești legat de nimic.
Poate că n-ai găsit persoana cu care să-ți petreci restul vieții.
Ca tine?
Joci darts?
- Nu în ultima vreme. - Hai să jucăm!
Haide!
Totul ține de aderență, poziție și încredere.
- Nu-ți place să vorbești despre tine. - De ce spui asta?
Schimbi întruna subiectul.
Ține tălpile pe podea.
Înțelegi ce zic?
De data asta, încearcă să stai așa.
Doar brațul se mișcă.
Ești cam misterios.
Dacă vorbești, nu vizualizezi atingerea țintei.
- Ce șireată ești! - Nu sunt.
- Să fie norocul începătorului? - Sau prezența ta.
- Adică ești un antrenor bun. - Iar tu ești o elevă bună.
Mă mărit peste două zile.
Așa e.
Băuturile!
Și camerele.
- Perfect! Mersi, Tom. - Poftă bună!
Mulțumesc!
- Vrei să guști? - Sigur.
Nu e rea.
- Un dans, înainte de culcare? - Bine.
Scuze! Trebuie să ajung acolo.
E o urgență în familie. Trebuie să trec. Vă rog!
- Ați terminat. - Mulțumesc. Pa!
Bună, am stat la coadă la ghișeul greșit și am pierdut zborul.
Te rog să-mi găsești altul rapid.
Dnă director Kelly! Sunt eu, Allegra.
- Da. Bună, Allegra! - Bună!
Trebuie să ajung în Irlanda. Fiica mea se mărită.
- Maddie se mărită? - Da. Mă grăbesc tare!
Am pierdut zborul spre Dublin. Îmi găsești altul?
Apoi, o legătură către aeroportul Knock, în vestul Irlandei.
Sigur. Cum ați pierdut avionul?
Ceasul n-a funcționat corect.
Ați dormit prea mult! Ce tare!
A fost o pană de curent și alarma de rezervă de pe telefon...
- Ce faci? - Îi scriu lui Kimmy.
Făcea des detenție. O să-i placă.
- Pe bune? - Da.
Să mă ajute cineva! Te rog, ajută-mă!
Hai și noi!
HANUL GĂINA SĂLBATICĂ
- Pornește, te rog. - Nimic!
Nu pot să cred! Întârzii la repetiția nunții mele!
Ar putea fi apă în carburator.
- Hai să-i dăm brânci. - Cum adică?
Voi împingeți, eu cuplez ambreiajul.
- Bine. - Perfect!
Bine, sunteți gata?
Asta e!
Împingeți!
Succes!
La naiba! Vă aduc o cârpă.
Da, o cârpă rezolvă tot.
Nici urmă de Madeline!
Mai întâi, mama ei ratează zborul, acum o așteptăm pe fiică.
- Sper că nu e ereditar. - E de neconceput!
Sigur Maddie ajunge curând.
Copacii sunt foarte greu de îndepărtat. Nici nu știm dacă au drujbă.
- Nu-i așa, Em? - Așa e.
- N-ai luat niciun încărcător! - Nici tu.
Mașina asta nu merge mai repede?
- Nu. - Super!
- Nu e amuzant. - Ba da. O să fie bine, o să vezi.
Ia te uită!
Dragii mei, ne-am adunat azi aici
pentru a sărbători dragostea acestor doi tineri, care...
Stai, sunt aici! Am venit!
Îmi pare rău. Îmi pare foarte rău.
- La limită, Maddie. Era să pierzi locul. - Vino aici!
Scuze.
- Ce ai pățit? - Păi...
Eu sunt de vină.
- Ne întorceam de la Stâncile Moher. - În capcana aia turistică?
Ce-i cu noroiul ăsta?
Acum suntem cu toții împreună, asta contează.
Putem să ne grăbim?
Oaspeții vin la repetiție într-o oră.
Bine, să trecem la partea cea mai bună.
Poți săruta mireasa.
James?
Poftim?
Cine e James?
Eu sunt.
Ce s-a întâmplat?
Ai leșinat.
Ea e!
Cine?
Sfânta Brigid?
Ea e de vină pentru tot!
- Oare a dat iama în whisky? - Sean, te rog!
- E stresul nunții. - Vrei apă?
Nu. Sunt doar puțin amețită. Atât.
- Sigur te simți bine? - Sigur că da.
- Mă mărit cu Paul Kennedy. - Exact!
Continuăm?
Desigur, părinte. Scuze.
Unde eram?
Liniște, vă rog! Va vorbi scumpul meu soț, Sean.
Mulțumesc, draga mea.
Să aveți inimile ușoare și fericite.
Zâmbetele să vă fie largi.
În buzunare, să aveți mereu o monedă. Sau două!
Nu-ți face griji, Maddie. Te măriți cu un Kennedy.
- Sláinte! - Sláinte!
- Bei Guinness? - Începe să-mi placă.
Bine, în onoarea fericitului cuplu,
vom juca jocul „Cât de bine se cunosc tinerii logodiți?”
Trei întrebări. Dacă răspundeți la fel, beți câte un shot.
Dacă greșiți, bem toți câte un shot.
Orice-ar fi, bem? Putem juca alt joc?
- Nu scapi! Kory face regulile. - Corect!
Prima întrebare!
Care e scriitorul preferat al lui Maddie?
Asta e ușoară!
Paul Kennedy.
Foarte bine. Nu e așa.
Logodnicei mele îi plac clasicii. Scriitorul ei preferat e...
James Joyce.
...Charles Dickens.
Corect!
Un punct pentru fericita pereche?
A doua întrebare!
Pe ce melodie ați dansat prima dată?
Nu există.
Maddie nu știe să danseze.
Nu.
Am auzit destule de la tine, frate. O întrebare pentru Maddie.
Unde te-a cerut Paul în căsătorie?
- Știe răspunsul! - Oricum, spune-ne.
- Unde m-a cerut? - Unde ai primit inelul?
Hai, Maddie, spune-le!
Ei bine, s-a întâmplat într-un loc foarte special.
Foarte special.
Era atât de special și...
Nu-i așa? Era foarte frumos și special.
La O'Toole, în Brooklyn, de ziua mea.
Exact!
Acolo. La O'Toole, în Brooklyn.
- De ziua ta! - De ziua mea!
Atunci...
Atunci, Maddie m-a privit și a zis:
„Cum ar fi să mergem în Irlanda?”
I-am zis:
„Ar trebui să ne căsătorim.”
După aceea...
Vă ține în suspans!
Apoi te-ai așezat într-un genunchi și m-ai cerut tu pe mine.
Eu te-am cerut?
Desigur! Da, eu te-am cerut pe tine.
- Eu! Sigur că da. - Tu.
Restul, cum se spune, e istorie.
- Ai pățit ceva? - Mă doare piciorul.
Haide!
Scuze.
James, m-am gândit să mă uit pe fotografii.
Ar fi mai bine să rămâi aici peste noapte.
Nevin îți pregătește camera din turn.
Nevin. Minunat!
- Vorbim dimineață. - Bine!
- Mulțumesc pentru azi. - Cu plăcere! Eu îți mulțumesc.
Pleci deja?
Nu. Doar îmi strâng lucrurile.
Olivia m-a trimis în turn. Sună foarte elegant.
N-are încredere că ajung la timp mâine, după faza cu copacul.
Mulțumesc pentru excursia la Stânci și pentru dans.
Sunt fotograf și ofer servicii complete.
E tot ce ți-ai imaginat?
- Ce anume? - Asta.
Toate astea.
Păreai derutată, de parcă nu vă cunoșteați prea bine.
E ridicol! Sigur că ne cunoaștem!
- Charles Dickens? - Toți greșim.
Da.
Sper să nu greșești și tu.
Nu poți să-mi spui asta!
Abia ne cunoaștem. Am petrecut doar o zi împreună.
Recunosc, a fost o zi frumoasă,
plină de priveliști spectaculoase și ploi romantice,
dar asta nu-ți dă dreptul să-mi pui la îndoială alegerile.
Mâine mă mărit cu Paul Kennedy.
Fiindcă l-ai cerut tu.
Zici că o femeie nu are voie să ceară un bărbat în căsătorie?
Nu zic asta! Dar dacă erai iubita mea, nu așteptam.
Te ceream eu.
- Știi ceva? Nu veni la nuntă. - Îi spun Oliviei.
- Bine, fă pozele. - Bine! Și n-o să mă mai vezi.
Plec în Bolivia să fotografiez o șopârlă.
- Poftim? Când pleci? - Duminică.
Perfect! Era momentul să fugi iar de viața ta.
Nu trebuia să spun asta.
E prea târziu.
- Mamă? - Am un zbor. Ne îmbarcăm.
- Ai reușit? Ce bine! - Ajung la nuntă.
Nu veni să mă iei. Iau un taxi.
Mamă, mă bucur mult că vii. Chiar trebuie să te văd.
Ajung curând și o să mă asigur că nunta ta cu Paul e perfectă.
Mersi, mamă.
Anunț de modificare a porții de îmbarcare. Zborul 47 către Dublin...
Ce a spus? Stai puțin, scumpo.
Unde pleacă toată lumea? Ce se întâmplă?
- Trebuie să închid. Pa! - Mamă?
Faceți loc!
Bună!
Bună! Se pare că te distrezi. Emma dansează bine.
Da. Poate îți dă câteva sfaturi pentru mâine.
Era să uit! Am scris jurămintele. Ți le-am trimis prin e-mail.
Mi-ai scris jurământul de nuntă?
Maddie, sunt scriitor. Poate le mai aranjezi tu puțin.
Paul, vii puțin?
Sunt chemat. Vii?
M-aș duce la culcare dacă nu e cu supărare. Sunt frântă.
Bine. Dorm în camera de oaspeți diseară. Să nu forțăm norocul înainte de nuntă.
Nu! N-aș vrea asta.
- Noapte bună! - Noapte bună!
MULȚUMIRI
REDACTARE: MADELLINE KELLY
ROMAN FĂRĂ TITLU DE MADELINE KELLY
POFTIM SCUMPO! JURĂMINTE DE NUNTĂ, DE PAUL KENNEDY
- A fost o seară minunată. - Nu-i așa?
- Ba da. Aș fi vrut să nu se termine. - Și eu la fel.
- Noapte bună! - Noapte bună!
Florile merg în capelă! E o dimineață perfectă pentru o nuntă.
A ieșit bine poza?
Așa cred. Da.
Nu trebuie să te pregătești pentru o nuntă?
Ba da, vreau să mă liniștesc puțin.
Te las în pace.
James, îmi pare foarte rău pentru ce am zis aseară.
Nu e nevoie de scuze.
Ai multe pe cap.
Ți-am citit cartea.
- Cartea lui Paul. - Știu ce am zis.
E mai bună decât alte cărți ale lui.
Mult mai bună.
Cum s-a întâmplat asta?
N-am schimbat prea multe.
- De ce faci asta? - Ce fac?
Da, redactezi o carte, dar n-ar trebui să-ți mai redactezi viața.
Nu-mi redactez viața, ci...
Poate că sună ciudat, dar nu sunt sigură că asta ar trebui să fie viața mea.
Dacă e așa, e momentul să vorbești.
Asta vrei cu adevărat, Maddie?
E Paul persoana cu care vrei să-ți petreci restul vieții?
Căsătoria cu Paul e dorința mea împlinită.
Bine.
Atunci, de ce ești atât de tristă?
Pe aici.
Ai un voal spectaculos! Arăți minunat.
Asta e. Nu pot să cred că se întâmplă!
Nici eu. Îmi faci o favoare, să vezi dacă a sosit mama?
- Nu răspunde la telefon. - Sigur. Mă ocup.
Bine. Mulțumesc.
Bună, părinte!
Ești gata, Madeline?
Așa se pare.
- „Se pare”? - Cred...
Părinte, cred că am greșit.
Ce, draga mea?
- I-am spus o dorință Sfintei Brigid. - Doar atât? Trebuie să ai grijă.
E renumită pentru simțul umorului.
Adică?
Când îi ceri ceva, e posibil să nu-ți dea ceea ce vrei,
dar întotdeauna îți dă lucrul de care ai nevoie.
Ăsta e semnalul meu!
Totul va fi bine. Ne vedem acolo.
Începe!
Am sprâncenele egale?
Artista de make-up angajată de Olivia e cam obraznică.
- Cred că am enervat-o. - Arăți grozav.
Îmi pare rău, Em.
- Pentru ce? - Tu și Paul...
Despre ce vorbești?
Știu că simțiți ceva unul pentru altul.
V-am văzut în curte azi-noapte.
- Nu s-a întâmplat nimic. - Ne știm de mici, Em.
E în regulă, poți să-mi spui.
Maddie...
crezi în destin?
Uneori.
Nu știu de ce, dar de când l-am cunoscut pe Paul,
am simțit că suntem făcuți să fim împreună.
În altă viață, poate că am fi fost.
Dar nu în viața asta.
Reacționezi foarte bine.
E ziua ta cea mare, iar eu ți-o stric.
Nu e vina ta. Serios.
O să încerc să îndrept lucrurile.
Iertați-mă.
- Bună! - Opriți muzica.
- Bună! - Asta e rochia?
- Ce se întâmplă? - Doamne!
Ce poartă? Unde e rochia de mireasă a familiei?
Salutare!
Pentru cei care nu mă cunosc, sunt Maddie, mireasa.
Sau asta trebuia să fiu.
Desigur, îl știți pe Paul.
E un tip grozav și un scriitor bun.
Oamenii îmi zic adesea să spun ceea ce vreau.
O voi face acum.
Țin cu adevărat la Paul...
dar nu sunt îndrăgostită de el.
Sunt sigură că și el simte la fel pentru mine.
Maddie...
Cred că, dacă vrei să duci la bun sfârșit așa ceva,
o nuntă, un mariaj, o viață,
trebuie să fie cu o persoană pe care o iubești, nu la care visezi.
Trebuie să fie cu o persoană pe care o descoperi
sau cu cineva care te descoperă pe tine.
Îmi pare rău, e inacceptabil!
Paul, cum ai permis să se întâmple asta?
Eu?
E vina lui!
- Fotograful? - Erai cu Maddie dimineață.
La iazul cu crini.
Dar tu și Emma aseară, în curte?
E irelevant. Măscăriciul ăsta vrea să-mi fure mireasa.
Măcar nu-i fur ideile lui Maddie și zic că sunt ale mele.
- La ce te referi? - La cartea ta.
Ei bine...
Eu am scris-o.
Ba nu. Eu am scris-o.
Poftim!
- Paul, oprește-te! - Ai dreptate.
Îmi pare rău. Scuze.
Vino încoace!
Nu! Oprește-te!
Maddie, nu mă ajuți!
Paul, încetează!
Piciorul meu!
Sean, nu sta degeaba! Fă ceva!
Hai, fiule! Te descurci!
- Ține-l așa! - Cine e?
MAMA
Lasă-mi fratele!
Mamă? Unde ești?
Nu te speria. Sunt la spital, în Des Moines.
- Ce? Ai pățit ceva? - N-am nimic.
Doar o fractură de metatarsian și un mic cucui,
dar îmi amintesc totul acum.
Scumpo, zi-mi despre nuntă. A fost așa cum ai visat?
Kory!
Nu puteam visa așa ceva.
De ce nu-l tragi pe el? Ajută-mă! Ajută-mă să-l țin!
Dă drumul la picior!
Ce ai? Ce face?
Mamă, te sun eu.
James!
Pe cine ajuți?
Paul! Ai pățit ceva?
Nu cred.
Nu pot să cred! M-ai făcut irelevantă!
Poftim?
Nu asta am vrut să spun. Iartă-mă! Vino înapoi!
Dumnezeule!
Să nu-l amestecăm pe Domnul.
James!
Stai, James!
Am greșit.
Nu trebuia să iau jobul ăsta. M-am implicat prea mult emoțional.
- Da? - L-ai auzit pe Paul.
Zice că eu sunt vinovat. Sincer vorbind, probabil că sunt.
Nu.
Dacă te-am făcut să te îndoiești de tine, îmi pare rău.
- Dar... - Cel mai bun lucru acum e...
să plec de lângă tine.
Nu e vina ta!
Îți doresc toată fericirea din lume.
Nu pot fi fericită fără tine.
Știu că nu are sens acum, dar cred că suntem meniți să fim împreună.
Nu așa.
James, oprește-te!
La revedere, Maddie!
Bine, am venit!
Știu că ești aici, Sfântă Brigid. Poți să te arăți!
Te rog! Totul a fost o greșeală.
Paul, nunta, James.
Ia totul înapoi!
Sfântă Brigid!
Nu e nevoie să țipi.
Sunt chiar aici.
Trebuie să-mi anulez dorința.
Mă tem că e imposibil. Dorința a fost deja îndeplinită.
Dar totul a mers oribil.
Oare? Sau a mers exact așa cum trebuia?
Ai dreptate. Mi-am învățat lecția.
Trebuie să-mi trăiesc destinul.
Asta e altceva.
Stai! Întoarce-te! Unde te duci?
Sfântă Brigid, lasă-mă să-mi anulez dorința!
Bine.
Bine. Pot să fac asta.
Am nevoie de o pală de vânt.
Unde e vântul? Așa.
O briză. Dă-mi ceva! Primesc orice. Așa.
Anulează-mi dorința!
E cineva aici?
- Ce faci? Nu ești îmbrăcată? - E rochia de domnișoară de onoare.
Da, și ar trebui să fie pe domnișoara de onoare.
- Inelul a dispărut! - Ce inel?
Sunt Paul și Emma!
Te simți bine?
E extraordinar!
Mă bucur că așa crezi. Să mergem!
- Bună, mamă! - Bună!
- Ce-ți face piciorul? - Piciorul?
Vorbești de artrita mea.
N-am mai avut dureri de când iau glucozamină.
Ce vești bune!
Mulțumesc, scumpo!
James?
Scuze!
Da. Așa!
Mulțumesc.
Whisky, te rog.
- Ce petrecere frumoasă! - Da.
- Poftim! - Mulțumesc!
- Noroc! - Noroc!
Înțeleg, nu-l interesez.
Trec mai departe.
- Bravo ție! - Mersi.
Șampanie, te rog.
- Bună, frumosule! - Bună!
- Dansezi? - Sigur că da.
Bine! Destul cu vorba.
- Bună! - Te distrezi?
Da. Ceremonia a fost frumoasă. Și porți rochia aleasă de tine!
Nu era posibil fără tine.
Maddie, toată viața am căutat pe cineva ca Paul.
Sunt foarte fericită.
Fotograful! Mai am ruj?
E perfect.
Aici era fata mea!
Felicitări, Paul! Emma e o persoană incredibilă.
- Ești norocos. - Cu toții suntem.
Am vorbit la telefon cu editura.
Vânzările din SUA sunt uriașe. Vor o continuare imediat.
Eu plec în luna de miere o lună. Începi povestea fără mine?
Depinde.
De ce?
O să fiu coautor?
Madeline, nu așa merge treaba. Eu sunt autorul.
Tu redactezi povestea, iar numele meu vinde cărțile.
De-asta facem echipă bună.
Știți ceva, Paul? Nu așa funcționează o echipă.
Ești pe cont propriu acum.
Unde pleci?
Să-mi scriu propria poveste.
Poftiți!
- Mulțumesc, Murphy. - Sláinte!
Ce-ți dau?
Bună, îl caut pe James Thomas. Stă cu chirie aici.
James? A plecat. Adineauri.
Da?
- Poate îl prinzi din urmă. - Bine. Mulțumesc.
- Cu plăcere. - Mulțumesc.
E ocupat?
Deprinde. Îmi mai furi geamantanul?
- Mersi - N-ai pentru ce.
- Ce coincidență! - E un sat mic.
Ești fotograf de natură, nu?
Mă întrebam dacă pot să-ți cer un sfat.
- Spune. - Cercetez șopârla boliviană.
E pe cale de dispariție.
Am fost chemat să fotografiez șopârla.
- Când pleci? - Nu plec. Am refuzat.
Serios?
Ei bine, după ce ai coborât din autobuz, am întâlnit o femeie foarte interesantă,
care m-a încurajat să mai stau puțin.
Să văd ce se întâmplă.
Cât stai în Irlanda?
Oricât e nevoie.
Vreau să scriu o carte despre Stâncile Moher.
Le știi?
E un loc preferat de-ale mele.
Și pentru mine la fel.
Am putea merge împreună cândva.
Mi-ar plăcea.
Despre ce e cartea?
Am o idee trăsnită.
- Mâncăm ceva mai târziu? - Mi-ar plăcea.
- Știu un pub grozav unde să mergem. - Au panouri de darts?
Absolut!
Cântă și o trupă.
- Dansezi? - Da.
Mă gândeam eu!
CU DRAG, ÎN MEMORIA LUI ANDREA SUE TOWNSEND
Subtitrarea: Dan Ilioiu