Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Kívánni: Olyasvalamire vágyni, amit nem kaphatunk meg,
vagy valószínűleg nem fogunk megkapni.
De mi van, ha mégis megkapjuk?
AZ ÍR KÍVÁNSÁG
- Paul! - Paul!
Kérem, csak egy szóra!
Várjon! Hé! Várjon! A sálam! Álljon meg!
Szia, szépségem!
Szia! Nagyon jól nézel ki!
Köszi.
- Paul! - Paul!
- Két másodperc. - Oké.
Hogy van? Nagyon örvendek. Üdv! Köszönöm, hogy eljöttek.
- Lenne pár kérdésem. - Egy pillanat.
Sehol sem lennék e csodálatos nő nélkül,
aki amellett, hogy kiváló író, a könyvem szerkesztője is. Madeline Kelly.
Gyere ide, Maddie!
Ez a mi esténk, Maddie. Együtt hoztuk össze.
Te írtad a könyvet. Én csak kicsit kipofoztam.
Bent találkozunk, jó? Beszélni szeretnék valamiről.
- Miről? - Majd meglátod.
- Oké. - Klassz.
- Gyors kérdés. - Helló, Jay!
Esetleg egy konkrét hölgy inspirálta a szerelmi történetet?
Na de Jay! Nem adhatom ki az összes titkomat.
- Visszatér Manhattanbe? - Szeretem Manhattant.
Készül az újabb bestseller?
Halló?
- Maddie. - Szia, anya!
- Végre elértelek! - Mi ez a kattogás?
Próbálok vécépapírt rendelni a netről.
A gyerekek folyton ellopják,
és van egy gomb, ami mindig beragad a billentyűzetemen.
Anya, rövidebben!
Te kérdezted.
Bocs, csak eléggé rohanok.
Dugóba keveredtem, és még csak most értem ide.
Elkésel a nagy estédről. Rosszul osztod be az idődet, kincsem.
Bár ott lehetnék, hogy segítsek!
- Anya, tartanád egy kicsit? - Persze.
Csak egy pillanat.
Oké, mondhatod!
Csak azt akartam megkérdezni, hogy beszéltél-e már Paullal.
Még nem. Remélem, senkinek sem mondtad el, mit érzek iránta.
Senkit sem érdekel Des Moines-ban, hidd el!
- Heather és Emma sem tudják. - Még nekik sem mondtad el?
Még nem állok rá készen.
Ha a barátaid sem tudják,
akkor elég valószínű, hogy Paul sem.
Dehogy! Rengeteg jelet küldtem neki.
Látnod kéne, hogy néz rám munka közben.
- Egy hullámhosszon vagyunk. - Szereted.
- Miért nem mondod el neki? - Mert talán nem kell.
Hogyhogy?
Azt mondta, beszélnie kell velem.
- Tényleg? - Talán ma végre megtörténik.
Működik.
Mennem kell, anyu.
Jól van. De ha esetleg nem vall neked szerelmet,
akkor is mondd el, mit érzel! Jó?
- Oké, szeretlek. Szia! - Én is.
- Sziasztok, csajok! - Szia!
Olyan izgi!
Nagyon büszkék vagyunk rád.
- Köszi, hogy eljöttetek. - Hol a sálam, amit kölcsönadtam?
- Valahol Brooklynban. - Mert? Mi történt?
Egy hülye baleset. Megértem, ha soha többé nem adsz ide semmit.
Semmi baj. Úgyis ingyen kaptam az üzletből.
Csoda szép lett a borító, Heather.
Tetszik?
Elképesztő. Te mit gondolsz, Emma?
- Hogy titkolózol előttünk. - Miről? Paulról?
Igen. Több mint egy éve dolgozol vele.
- Ne mondd, hogy nem tűnt fel! - Szerintem csodálatos író. Ennyi.
De a te nevednek is a borítón lenne a helye.
- Gyakorlatilag te írtad a könyvet. - Nem is.
Azért ezt nem mondanám.
Amúgy is, jót tesz a karrieremnek, és Paul is beajánl a kiadónál.
- Paul ír? - Az.
- Szexi akcentusa is van? - Nem tűnt fel.
- Szingli? - Add ide!
- Jól van. - Hova mész?
Megkeresem Pault.
Gyerünk, Maddie! Szedd össze magad!
Hát itt vagy!
Iszom egy kis szíverősítőt, mielőtt kiállok a közönség elé.
Imádni fogják. Gyönyörű történet.
Ezt neked köszönhetem.
Ha rajtam múlik, a szerelmesek már a 10. fejezetben a tóba vetik magukat.
Csodálatos vagy. Tudod?
Kiegészítesz, Madeline.
Klassz csapat vagyunk.
Igen, ezért akarok veled megbeszélni
egy nagyon fontos dolgot.
- Nekem bármit elmondhatsz. - Nos...
Úgy érzem, itt az ideje,
hogy új szintre emeljük a kapcsolatunkat.
Paul, nem is tudom, mit mondjak. Én is pontosan így érzem.
Tényleg?
Csodálatos.
Akkor...
dolgozol velem a következő könyvemen?
Ezúttal szeretném, ha a történetet is együtt találnánk ki.
Tudom, hogy saját regényt szeretnél írni. Ha szeretnéd, segítek.
De mit gondolsz, várhatna még egy kicsit?
Hát én...
- Persze. - Remek!
- Jól hangzik. - Csodás!
Nos, ideje a farkasok elé vetnem magam.
Bent találkozunk.
Ha végre megállnál, le tudnám szedni.
Csak kísérj ki a mosdóba!
Nagyon sajnálom. Jól van?
Csak egy kis szempillamalőr.
Felajánlhatom a segítségemet?
Talán. Ez az új nanogripes szempilla.
Stylist vagyok a Bergdorf'sban.
Mindig kapok mintát a legújabb luxuskozmetikumokból.
Ez csúnyán leszerepelt.
- Szabad? - Persze.
Nagyon-nagyon óvatos leszek.
Így.
Na, milyen?
Sokkal jobb.
Bocs, hogy félbeszakítalak, de már mindenki vár.
- Ó, igen. Csak utánad! - Nem, csak utánad.
„Felnéz a víz mélyéről.
Ha a férfi utánanyúlna,
megtörhetné az átkot.
De helyette hátat fordít neki.
Fulladozva kiált a férfi után,
akinek alakja lassan eltűnik a mohos völgy árnyékában.”
„Nyolcadik fejezet.
Az első egyedül töltött éjszaka volt a legrosszabb.”
KÉT ÍR SZÍV PAUL KENNEDY
Tessék, Gertrude. Gyönyörű neve van.
Köszönöm, Paul.
- Honnan ismeritek egymást? - A suliból, azóta is barátok vagyunk.
Már akkor is könyvmoly voltam.
Mi? Az én voltam.
- Dedikáljam a könyvedet? - Igen, örülnék neki.
Jól van.
- Lássuk! - Tényleg létezik ez a tó?
Igen. Írországban van. Nem messze a családom otthonától.
Egyszer szívesen megnézném.
Én pedig szívesen megmutatnám.
Olyan csodálatosak a történeteid. Egész éjjel elhallgatnám őket.
Az tényleg klassz lenne.
Sajnos Paulnak sajtótájékoztatója lesz reggel.
Kérnénk a számlát!
- De nem is kell fizetni. - De kell.
Elképesztő volt.
Szerintem ez volt életem legcsodálatosabb estéje.
- Úgy láttam, jól kijöttetek Paullal. - Igen, egyből egy hullámhosszon voltunk.
Azért ne láss bele túl sokat! Paul híresség.
- Mindig így bánik az emberekkel. - Dedikálta a könyvemet.
- Rengeteg könyvet dedikál. - És a számát is mindig odaírja?
SZERETNÉLEK ÚJRA LÁTNI PAUL
Csak megadta a számát. Nem a kezed kérte meg.
Hihetetlen, hogy Paul és Emma összeházasodnak.
Olyan gyorsan történt.
Ne is mondd!
- Üdv Írországban! - Köszönjük.
- Mindjárt megvagyunk. Már csak egy van. - Paul, az is az enyém.
- Kérem! - Elég cuccot hoztál, Em?
Férjhez megyek, Heather.
El se tudod képzelni, hányszor át kell majd öltöznöm.
Elnézést! Hölgyem.
- Mads! - Elnézést!
- Boldogulsz? - Persze.
Megvan a bőröndöd, Maddie?
Majdnem.
- Kint megvárunk, jó? - Jó.
Ha kell, azonnal tudok kezdeni, jó?
Jó. Rendben. Persze.
Igen.
Bocs. Ez az enyém.
Nem, attól tartok, az enyém.
Nem, az enyém.
Mennem kell. Egy amerikai csaj le akarja nyúlni a bőröndömet.
Nem nyúlom le, ez az én bőröndöm.
Nézd meg a címkét, és rájössz, hogy tévedsz.
Szükségtelen. Látom, hogy az enyém. Úgyhogy kérem.
Nem adom oda. Az enyém.
Látod? A kedvenc skót szoknyám.
Biztos a te méreted?
Nagyon sajnálom.
Semmi baj. Bárkivel megesik.
Gondolom, veled gyakrabban, mint mással.
Minden jót!
ELVESZETT POGGYÁSZOK
Maddie. Hát itt vagy!
Végre sikerült betuszkolnunk Emma bőröndjeit a kocsiba.
Legfeljebb én a tetőre ülök.
- Hihetetlen ez az egész. - Tényleg az. Hogy érzed magad?
- Nem fogsz megfutamodni, ugye? - Én? Soha!
Örök hála, hogy bemutattál Emmának.
Megváltoztattad az életemet. Sosem fogom elfelejteni.
Kérem, töltse ezt ki!
Úgy tűnik, ez el fog tartani egy ideig. Menjetek csak előre!
Nem. Nem hagyhatlak itt.
- Ne aggódj! Majd hívok egy taxit. - Jól van.
Majd hívj, hogy minden rendben van-e! Szuper.
IRELAND WEST REPÜLŐTÉR KNOCK
„Egyetlen Uber sincs a közelben.” Király.
BRIGID EGYEDI BUSZOS ÚTJAI
- El tudna vinni ide? - Hogyne. Elviszem, drágám.
- Szuper. Kösz. - Ugyan!
Hé! Várjanak!
Billy! Örülök, hogy látlak.
Na, nem sikerült bőröndöt csórni?
Nekem is van bőröndöm, csak eltűnt. Majd hívnak, ha előkerül.
Ha esetleg bokszerre lenne szükséged, csak szólj!
Szóval... fényképész vagy?
Igen.
Természetfotós.
Legalábbis próbálok az lenni.
Úgy nehéz érvényesülni,
ha már mindenkinek kéznél van a fényképezőgépe.
Erre nem gondoltam.
- És mi járatban vagy itt? - Itt lesz az esküvő.
- Gratulálok! - Ja, nem az enyém. A barátnőmé.
Hát, a csokrot még elkaphatod.
Honnan veszed, hogy férjhez akarok menni?
Sehonnan. Csak vicc volt.
Bár elég gyenge.
KÉT ÍR SZÍV
- Kösz. - Nincs mit. Jó könyv?
Az. Olvastad?
Nem. Nem is akarom.
Az előző könyvét se bírtam.
Ő az Egyesült Királyság egyik legfelkapottabb írója.
Ott a fish and chips is felkapott, de attól még szemét.
Hát, úgy tűnik, nem szorul a támogatásodra.
Csak nem a barátod?
Mindjárt odaérünk a Kennedy-házhoz, kisasszony.
Paul házához?
Nos, így már minden világos.
- Köszönöm. - Szívesen, drágám.
Ja, amúgy én szerkesztettem a könyvet. Ehhez mit szólsz?
Őszinte részvétem.
Tudod, mit? Elmehetsz a...
Hé, te! Ez birtokháborítás, ugye tudod?
Sajnálom. Paul Kennedyt keresem.
Tudom, ki vagy. Csak szórakoztam.
Kory vagyok, Paul tesója.
- Szia! - Gyere, bent vannak a többiek.
Maddie! Hát itt vagy!
Itt. Busszal jöttem, ami nem lett volna gáz,
ha nem fáraszt az úton egy undok angol pasi.
Olivia, gyönyörű ez a porcelán!
Jó szemed van hozzá. Ez Belleek. Generációk óta a családunkban van.
Erre!
Azta!
Mintha tündérmesébe csöppentünk volna.
Ja, de ha éjfélkor elhagyod a cipődet, akkor csak részeg vagy.
Olyan cuki!
- Tényleg? - Itt van Maddie. Most jött a busszal.
- Szia! - Csodás!
- Sean. Paul apja. - Üdvözlöm.
Jaj, ne!
- Nagyon sajnálom. - Ugyan! Nem történt semmi.
Meglett a bőröndöd?
- Még nem. - Foglalj helyet!
Sajnálom, Mads.
Semmi baj.
Biztosítva van.
Nem a bőrönd miatt aggódunk, hanem a koszorúslányruha miatt.
Ha nem abban leszel, teljesen kilógsz majd a sorból.
Maximum kiállítjuk oldalra. Ő lesz a szurkolótábor.
Csodás! Kocsi bepakolva!
Madeline. Mindenki indulásra kész?
- Igen. - Hova megyünk?
Paul leszervezett egy meglepetéskirándulást. Hát nem édes?
Gyorsan átöltözöm, jó?
Milyen bájos ifjú hölgy!
Elragadó!
Madeline, biztosan nagyon örülsz nekik.
Persze.
PISZKOS MURPHY KOCSMÁJA & FOGADÓJA
- Jól vagy? - Jól.
Jó napot, uraim!
Nagyon jól néz ki.
- Itt a világutazónk! - Szia, Murphy!
Mi a helyzet? Jól vagy?
Jól. Ezúttal egy hétig maradsz, ugye?
Igen. A birkanyíró fesztiválon fogok fotózni.
Azt már mindenki nagyon várja.
Elhiszem.
Fionnuala előkészíti a szobádat.
És amíg itt vagy, megkapod a régi Triumphomat.
Dehogy! Nem viszem el a kocsidat.
Cserébe nekem adod az egyik puccos képedet.
Kiteszem a falra.
Áll az alku.
Még mindig ez az életed?
Járod a világot,
és gyíkokat meg madarakat fotózgatsz?
Bizony.
Ha sose maradsz meg egy helyen,
hogy találsz majd egy aranyos lányt, aki mellett megállapodhatsz?
Nem biztos, hogy az nekem való, Murphy.
Minek járatom a számat? Eddig még sose hallgattál rám.
- Örülök, hogy látlak. - Én is.
Csodás.
Hali! Szükséged van valamire? Kölcsönadhatok pár ruhát.
- Nem kell, volt nálam egy pulcsi. - Oké.
- Micsoda kilátás! - Ja.
Minden rendben? Olyan fura vagy.
Aha, persze. Jól vagyok. Minden rendben.
Tartsunk csajos estét! Üljünk be valahova, iszogassunk, pasizzunk!
Lassan egy éve nem randiztál, mióta elkezdted a könyvet Paullal.
- Mondd, hogy benne vagy! Légyszi! - Jó.
Köszi. Odalent találkozunk 15 perc múlva.
Az ifjú pár piknikezni visz minket.
Köszönöm.
- Én hozom a kosarat. - Remek. Én meg majd hozom azt az izét.
- Kövessetek! Vár a piknik! - Milyen szép ez a hely!
- Ezen a hídon még a vikingek is átkeltek. - Biztosan innen szoktál ihletet meríteni.
Nézzétek, a Lough Tay! A tó Paul könyvéből.
Káprázatos.
Itt él a titokzatos tündéred a tó mélyén található elsüllyedt városban?
- Pontosan, ahogy mondod. - Kivéve, hogy nem titokzatos.
Gonosz és önző, a halálba csábítja a férfiakat.
- Maddie! - Tényleg így van. Ő egy gonosz tündér.
- Mi lenne, ha előbb csónakáznánk? - Jó!
- Nevin idekészített nekünk pár csónakot. - Jól hangzik.
- Gyere, Maddie, te is elférsz! - Á, nem.
Rengeteg hely van. Jó móka lesz.
- Inkább sétálok egyet. - Tuti? Te tudod.
- Biztos? - Igen.
- Csinálsz egy képet? - Persze.
- Csíz! - Csíz!
Most egyet csak kettőnkről, jó?
Az én mobilommal csináld! Úgy ki tudom tenni a történetembe.
Jól van. Egy, kettő, három!
- Tessék. - Köszi, Mads.
Hát, akkor jó szórakozást!
Később találkozunk. Jó sétát!
- Indulhatunk. - De klassz!
Remélem, tudsz evezni!
Sziasztok!
- Szia, Maddie! - Szia!
- Szia, anyu! - Azt ígérted, felhívsz, ha odaérsz.
Bocsi. Nyugi, jól vagyok.
Paul elhozott minket a Lough Tayhez. Élőben még varázslatosabb.
Olyan szomorkás a hangod. Minden rendben?
Igen, csak folyton arra gondolok, hogy minden teljesen másképp alakul,
ha hallgatok rád, és elmondom Paulnak, hogyan érzek.
Kincsem, fogd fel úgy, hogy jó lecke volt!
Ideje végre kiállnod magadért.
Elég lesz!
Igen, de ez a hajó már elúszott.
Nem mondhatom Paulnak, hogy engem vegyen el Emma helyett.
- Maddie? - Anyu?
Maddie!
Anyu, megszakadt.
Anyu?
Ez egy kívánság volt?
Nem, csak... Vagyis de, de nem hittem, hogy más is hallja.
Hát, én hallottam.
Nézz le!
Oké.
Ez az úgynevezett kívánságpad, de nem lehet ám bárhogy kívánni.
Ülj le, hunyd le a szemed, és kívánj valamit!
Inkább kihagynám.
Mitől félsz?
Nem félek. Csak nem hiszek az ilyesmiben.
Akkor nincs vesztenivalód. Na! Miért nem próbálod meg?
Jó. Azt kívánom...
Nem jó! Jól kell csinálnod. Ülj le!
Hunyd le a szemed, és szívből kívánd!
Jól van. Azt kívánom...
Azt kívánom, bár feleségül mehetnék Paul Kennedyhez!
Hát, ez nem jött be.
Valóban? És honnan tudod?
Ilyenkor nem remeg a föld meg villámlik, vagy ilyesmi?
Teátrálisabbnak kéne lennie?
Lássuk, tudok-e neked intézni egy kis szelet! Az segítene?
Szerintem igen.
De furcsa álom volt!
Hahó!
Heather? Emma?
Ti vagytok azok?
Paul!
Maddie, felkeltél? Adnál, kérlek, egy törülközőt?
Persze. Igen. Hogyne.
- Mit keresel itt? - Mégis mit keresnék? Zuhanyzok.
- Nem láttad a szakállbalzsamomat? - Nem.
Mi bajod van?
Semmi, csak... Nem tudtam, hogy itt vagy.
- Mert hol lennék? - Oké. Jó.
Én most megyek. Igen. Sajnálom.
Maddie! Jól vagy?
- Meglett a bőröndöm. - Add a kezed!
Tudod, mit? Ki... kimegyek kicsit. Szívok egy kis friss levegőt.
- Jó reggelt, Mads! - Szia, Emma!
Emma! Korán keltél.
Futok egyet reggeli előtt. Nem láttad Pault?
- Pault? - Igen, már mindenhol kerestem.
Kész labirintus ez a ház.
Az. Hát, idebent biztos nincs. Itt semmiképp nincs.
- Oké. - Várj csak!
Most, hogy mondod, én sem láttam sehol.
Mi? Hogy került ide?
- Szia, Emma! - Szia!
- Anyukád lent vár. - Szuper, köszi.
- Jössz majd reggelizni? - Jaj! Paul!
Mi a baj? Látott már ilyet.
Nevin, a kabátomat!
Lassan itt a nagy nap, igaz?
Biztosan izgulsz már.
Én a fogadást várom már.
Olyan sok helyes pasi van errefelé.
Látod?
- Hé, te még... - Beszélnünk kell.
Mi az, Mads? Mi a baj?
Elmondok valamit,
de kérlek, ne szólj róla Emmának!
Oké.
Tegnap éjjel valami nagyon furát álmodtam.
A tónál voltam, és egy nő azt mondta, hogy kívánjak valamit.
Azt kívántam, bár hozzámehetnék Paul Kennedyhez.
- Most biztos nagyon meglepődtél. - Meg kellene?
Mindegy. Mikor felébredtem,
hirtelen itt termett a bőröndöm,
Paul pedig éppen zuhanyozott. Odabent!
És?
Nem találod kicsit bizarrnak?
- És menyasszonyi ruha van a bőröndömben. - Igen.
- Mit keres ez itt? - Ez a te ruhád, butuska.
Még New Yorkban vetted.
Hogyan?
Bizony. Pár nap múlva felveszed, oltár elé vonulsz, és férjhez mész!
- Mi? Nem. - Dehogynem!
Kicsit pánikolsz az esküvő miatt. De ez teljesen normális.
Nem érted. Ez is mi? Az enyém?
Igen, szexi magas sarkú a nászútra.
Nem. Nem én megyek férjhez, hanem ő.
Pontosan.
Te, drága barátnőm, feleségül mész Paul Kennedyhez.
Most pedig lélegezz! Lazíts! Ez lesz életed legjobb hétvégéje.
Öltözz fel!
Hozzámegyek Paul Kennedyhez.
Igen!
Hozzámegyek Paul Kennedyhez!
Igen!
- Hát, tudod... - Én ezt tényleg nem értem.
Miért nem intézhetem én a fotóst az esküvőre?
Mert elviselhetetlen vagy.
Az utolsó két fotós, akit felbéreltél, sírva menekült el tőlünk.
- Komolyan? - Igen.
Igen. Potyogtak a könnyeik.
Hát itt van!
- Jó reggelt! - Jó reggelt!
Drágám!
Hölgyem.
Köszönöm.
- Jól vagy, Madeline? - Igen. Csak megvisel az időeltolódás.
Igyál egy kis pezsgőt! Nekem segít.
Köszönöm.
Meg kell kóstolnod ezt az epret. Valami isteni!
Nézd csak! Tényleg jó.
Madeline, kérsz egy boxtyt?
Egy mit?
- Olyan imádni való! Ír palacsinta. - Akkor kérek, köszönöm.
Jut eszembe. Hívtak a cukrászdából.
Túl magas az esküvői torta, nem bírják kiszállítani.
- Ó, ne! - És ha kisebbet rendelnénk?
Tényleg!
- Milyen találékony vagy! - Remek ötlet, drágám.
Végre valaki, aki használja is az eszét!
Úgy látom, szép időnk lesz. Van kedved biciklizni reggeli után?
Nekem?
Ki mástól kérdeznéd?
Mi Emmával a gyümölcsösbe megyünk almát szedni.
- Velünk tartasz, Kory? - Nem lehet, rögbiedzésem lesz.
Nem szedünk mi is almát? Nem nagyon tudok biciklizni.
Ne butáskodj! Azt mindenki tud.
Édesem, fel tudnád venni a tempót?
Igyekszem, Paul.
Milyen zamatosak!
- Jössz, Maddie? - Itt vagyok.
- Sziasztok! - Hölgyeim.
Szia, Maddie!
- Maddie, jól vagy? - Igen, jól.
- Jól vagy? - Persze. Mindjárt vissza is pattanok.
Nem tudom, elég bizonytalanul tekertél.
Akkor majd tolom, és futok melletted.
Azt reméltem, kardiózunk kicsit, szívem.
- Hagyd csak, Maddie, majd én átveszem! - Nem kell.
- Alig mozogtam ma, jólesne tekerni egyet. - Na, jól van. Egy gyors kör a faluban?
Mehetünk, ha bírod a tempót.
Kihívás elfogadva.
Már le is hagytalak!
Vigyázz, mert utolérlek!
- Na, jössz almát szedni? - Persze. Menjünk!
El se tudom hinni, hogy ilyen sokat szedtünk.
Nem sütünk almás pitét Korynak? Hátha a konyhatündérekre bukik.
Hát itt vagy! Már mindenhol kerestelek.
Madeline, tudod, mennyi az idő?
Vár a szabó, hogy elvégezze az utolsó simításokat a ruhán.
De hát már megvan a ruhám, nem? Az, amit anyával vettünk.
Erről jut eszembe.
Nevin elhozza őt a reptérről a próbavacsorára.
- Anya is jön? - Jobb később, mint soha.
Egyetértek.
Szerintem sem gáz, ha egy férfi botoxoltat.
Ugye? Most még nem szorulok rá, de egyszer még kellhet.
Szia, Em!
- Hali! - Sziasztok!
Paul, azt hittem, szóltál Madeline-nek a ruháról.
Szóltam is.
- Igaz? - Nem.
Mindegy. Menjünk!
- Nehéz eset. - Anya tudni fogja, hogyan kezelje.
Mintha ráöntötték volna.
Gyönyörű!
Káprázatos!
- Hűha! - Hűha!
A nagyanyám is ezt viselte az esküvőjén.
Ahogy édesanyám is. És én is.
Ez családi hagyomány, Madeline.
Nagyon... jópofa.
Jópofa?
Ez egy vintage Lanvin.
Ez egy divatereklye, a menyasszonyi ruhák szfinxe.
Nem lehetne felsliccelni?
Szuper, meg is van.
PAUL KENNEDY LEGÚJABB BESTSELLERE
- Helló! - Helló!
- Be is ütöm. - Köszönöm.
Gratulálok! Ön a 100. vásárlónk a héten.
Ejha!
És így nyert
egy promóciós példányt Paul Kennedy legújabb regényéből.
- Nem kérem, köszönöm. - De hát ingyen van!
Akkor sem.
Így, ni.
- Egy kis ajándék. - Köszönöm.
- Még egy ilyen. - Csodás.
Ó, még nem fizetett! Tessék.
Pompás.
- Szép napot! - Önnek is. Viszlát!
BIRKANYÍRÓ FESZTIVÁL
ELMARAD
- Tessék! - Köszönöm.
NYUGATI PARTI KÖNYVKUCKÓ
Ne már! Ugye ez csak valami vicc?
Kellett volna ez a meló.
- Szerintem nem olyan rossz. - Te meg miről beszélsz? Szörnyű!
- Mihez fogsz kezdeni, Maddie? - Ezt fogom felvenni. Ennyi.
Ez csak egy ruha, és Paul szeretné, ha ebben lennék.
És te is ezt kívántad.
Ti is hallottátok?
Ott van! Ő az! Ott van!
Ki?
Maddie!
Várjon! Jöjjön vissza!
Mire célzott ezzel? Örülök, hogy teljesült a kívánságom.
Tényleg boldog vagy így?
Hé! Hova megy?
Boldog vagyok! Jöjjön vissza! Kérem, ne vegye el tőlem!
Helló!
- Te vagy az! - Jól vagy?
- Nem láttad, hogy jövök? - De, de te futottál belém, úgyhogy...
- Akkor én... - Parancsolj!
Menni fog, kösz.
- Tessék. - Köszönöm.
Hé! Azt mondtad, nem szereted Paul Kennedy könyveit.
- Tessék? - Tudod, még a buszon.
Bocsi, de ismerjük egymást?
Nem emlékszel?
- Biztosan azért, mert meg se történt. - Mi nem történt meg?
- Semmi. - Maddie!
- Mi történt? Miért rohantál így el? - Megláttam...
Istenem! Találtál fotóst? Hát ez nagyszerű! Ügyes vagy, Madeline!
Nem, én...
Olivia Kennedy. Szabad a nevét?
James. James Thomas. Nagyon örvendek.
Csak nem rokona az írónak, Paul Kennedynek?
De, ő a fiam.
A hölgy pedig a menyasszonya, de gondolom, ezt már tudja.
Nem, nem tudtam.
Az az helyzet, hogy Jamesnek nem igazán ez a profilja.
Honnan tudod?
- De fotós vagy, nem? - De.
Mennyiért vállalná?
Köszönöm az ajánlatot, de nem hinném, hogy én lennék az emberük.
Ezt meg hogy érti?
Nem szoktam embereket fotózni.
Bármennyi is a díja, én megtriplázom.
Mikor is lesz az esküvő?
Látja, milyen gyönyörű fényárban úszik a menyasszony és a vőlegény?
- Szép. - Ilyesmit szeretnék én is. Valami éterit.
Engem pedig kifejezetten csak jobbról fotózzon!
Az a szebbik profilom.
Rendben.
Kié az a kocsi a felhajtón?
Szia!
Épp időben érkeztél, drágám.
Madeline talált nekünk esküvői fotóst.
James Thomas, ő Paul, a vőlegényem.
Olvastam néhány művét.
- Mindig öröm a rajongóimmal találkozni. - Gondolom.
Jut eszembe, a sajtósom azt javasolta,
hogy az esküvő után készítsünk pár PR-fotót
rólam és Madeline-ről a festői ír vidéken.
Szerinte ez növelné az eladásokat.
Akkor az esküvő egyben PR-rendezvény is.
- Pontosan. - Főleg, hogy Maddie Paul szerkesztője.
Mi lenne, ha holnap együtt bejárnátok a környéket?
- Keressetek pár szép helyszínt! - Jól hangzik.
- Mit szólsz, Paul? - Remek ötlet. Délelőtt 10 óra megfelel?
Persze.
Madeline, kikísérnéd Jamest?
Hogyne.
Tehát nemcsak a menyasszonya vagy, hanem a szerkesztője is. Nagyon praktikus.
Megkérhetlek, hogy holnap hagyd otthon a szarkazmusodat?
Mivel gyakorlatilag nincs otthonom, nem tudom, mitévő lehetnék.
Majd igyekszem.
Egyébként köszönöm a felkérést.
Nem mondom, hogy nem jön jól.
Mert mindenkinek kéznél van a fényképezőgépe?
- Én is mindig ezt mondom. - Tényleg?
Aha.
- Reggel találkozunk. - Aha.
Ezt kapd ki! Feleségül fogsz menni Paul Kennedyhez.
Ez az!
Mi a...
- Paul? - Maddie! Mi ütött beléd?
- Sajnálom. Aludtam. - Istenem, de fáj!
Nem direkt csináltam. Szemen találtalak?
Ha csak a szemem lett volna!
Tényleg sajnálom. Nagyon fáj?
Ne... Ne érj hozzám!
- Oké. - Oké?
Jó.
Nagyon sajnálom.
Biztos jól vagy?
- Jobban nem is lehetnék. - Klassz.
- Szépen csillog. - Köszönöm.
Jó reggelt!
Hol van Paul?
Nem jön.
Hogyhogy?
Kicsit lesérült az éjjel.
Azt mondta, menjünk nélküle.
- De ugye nem súlyos? - Nem, csak jegelnie kell.
- És a barátnőid? - Ők a manikűrösnél vannak.
Mehetünk?
Hogy lettél könyvszerkesztő?
Hát, szabadúszó íróként kezdtem, de abból nem igazán tudtam megélni.
- Aztán felvettek a kiadóhoz. - Így ismerted meg Pault.
Igen. A többi szerkesztővel valahogy nem jött ki,
de mi azonnal egy húron pendültünk.
Érdekes.
Ezt hogy érted?
Az ellentétek vonzzák egymást.
Bocs, de nem vagyunk egymás ellentétei. Rengeteg dologban hasonlítunk.
Akkor visszaszívom. Biztosan sok a közös bennetek.
Kicsit maradjunk csendben, jó? Hadd gyönyörködjek a tájban!
Ahogy akarod.
- És neked mi a sztorid? - Rólam inkább ne beszéljünk!
Micsoda kilátás!
- De gyönyörű! - Még nem láttál mindent. Gyere!
Figyelj!
Valamit meg kell kérdeznem.
- Tényleg muszáj? - Aha.
- Akkor halljuk! - Jó.
Miért nem írsz saját könyvet?
Rajta vagyok, de mostanában elég nehezen megy.
Mert túlságosan leköt, hogy Paul könyvén dolgozz?
Nem, csak...
- Úgy érzem, most nincs mondandóm. - Az mindenkinek van.
Csak merni kell kimondani.
- Gyávának tartasz? - Semmiképpen.
- Ezt már csak te látod bele. - Oké.
Jól van. Paul azt mondta, hogy autentikus ír tájat akar.
Szerintem ez viszi a prímet.
Hűha!
A Moher-sziklák!
- Ismered? - Hallottam róla.
Mit gondolsz?
Mintha egy James Joyce-regénybe csöppentem volna.
- Nem ilyen reakcióra számítottam. - Joyce a kedvenc íróm.
Tényleg?
Hé! Egész jó.
Köszönöm.
Nem hiszem, hogy ez a zord sziklaszirt Paul stílusa lenne.
Nem, valószínűleg nem.
De neked bejön?
- Igen, szerintem gyönyörű. - Szerintem is.
Jó lenne itt megesküdni.
És mi akadálya?
Most hétvégén lesz az esküvő. Nem akarok akadékoskodni.
A saját esküvődről van szó. Ez nem akadékoskodás.
Bocs, csak szeretem megismerni azt,
akit fotózok.
Azt hittem, nem fotózol embereket.
Olykor kivételt teszek.
- Ejha! - Ez nagyon béna volt.
Jó bulinak tűnik.
Heather, Emma. Ő a haverom, Finn.
Sziasztok! Én vagyok Paul násznagya. Nagyon örvendek.
Paul, veled meg mi történt?
Hosszú történet.
Próbálom mérsékelni a károkat. Nézd csak!
Látszani fog a képeken?
Majd kölcsönadom a korrektoromat.
Szuper. Köszi.
Heather, épp az oltárhoz vonulásról dumáltunk.
Kitaláljunk valami hatásos belépőt?
Figyellek ám, Finn!
Magának akarja a rivaldafényt.
Jól nyomom. Kár tagadni.
Úgyis mindenki rád fog figyelni, Paul. Hozzak még jeget?
Ne! Nem kell, köszi. Inkább maradj itt és vidíts fel, hogy ne sajnáljam magam!
Mindig ilyen gondoskodó vagy?
Nem mindenkivel.
Akkor mázlista vagyok.
Vihar közeleg.
Vissza kéne indulnunk. Biztos sok dolgod van.
Nem igazán. Paul anyja már mindent elintézett.
És hol marad a te anyukád ebből az egészből?
Des Moines-ban van, de holnap iderepül a próbavacsorára.
Gondolom, várod már.
Igen, nagyon. Ő jól tudja kezelni az ilyen helyzeteket.
Minden könnyebb lesz.
- Fel... - Segíts, kérlek! Úgy.
Húzzuk!
Szentséges Szűzanyám!
- Ez aztán szakad! - Ismered a mondást Írországról?
Ha nem tetszik az időjárás, várj öt percet!
Ezt Mark Twain mondta.
- Hát ez elég nagy. - Az.
És csak erre tudunk menni.
- Biztos másfelé is hazajutunk. - Egy Hummerrel esetleg.
Meg kell fordulnom. De ne aggódj! Tudok egy jó kis kocsmát.
Ez most komoly?
Gyorsan!
- Gyere! - Köszi.
Futás!
Jó kis hely. Tetszeni fog.
Nagyon hangulatos!
Itt készítik Írország legjobb fish and chipsét.
- Azt nem szereted, nem? - Miből gondolod?
Hát, azt mondtad...
Mindegy.
James Thomas, te gazember!
O'Callaghan, te disznó!
Hogy vagy, barátom? Mi szél hozott erre?
Hát, egy fa dőlt az útra, úgyhogy itt ragadtunk.
Igen, hallottam. Seamus majd elintézi reggel.
Most kicsit el van ázva.
Ebben az esetben kérnénk két szobát ma estére.
Várj! Nem tölthetjük itt az éjszakát.
Szívesebben aludnál a kocsiban?
Egy pillanat.
Paul Kennedy telefonja. Most nem tudom felvenni.
- Ki ez a bájos teremtés? - Állj le!
Azt ne mondd, hogy végre sikerült behálóznod valakit!
Paul, Maddie vagyok.
Egy fa dőlt az út közepére, úgyhogy itt ragadtunk.
Madeline Kellynek hívják, én fotózok majd az esküvőjén.
- Az esküvőjén, mi? - Ja-ja.
Úgy tűnik, itt kell töltenem az estét. Hívj, ha megkaptad!
Hagytam üzenetet.
Klassz. Együnk valamit!
- Üljetek le! - Kösz.
Jöhet a barna sör?
Én kaphatnék inkább fehérbort? Nem igazán szoktam sört inni.
Én ezt nem hangoztatnám errefelé.
Dutyiba vágnak hazaárulásért.
- Jó fejnek tűnik. - Az is. Ezer éve ismerjük egymást.
Gyerekkorom óta járok Írországba, különleges helyet...
foglal el a szívemben.
És tényleg nincs otthonod?
A héten egy szoba az otthonom a Piszkos Murphyben.
Utána újra útra kelek,
hogy beutazzam a világot egy fényképezőgéppel és egy útlevéllel.
- Nem lesz magányos az ember egy idő után? - Figyelj...
Szabadságot ad, hogy kötöttségek nélkül élek.
Vagy csak nem találtad meg azt, akivel leélnéd az életed.
Mint te?
Szoktál dartsozni?
Nem igazán.
Gyere, játsszunk!
Jól van.
Minden a fogáson, a beálláson és a magabiztosságon múlik.
- Nem szeretsz magadról beszélni. - Miért mondod ezt?
Mert mindig témát váltasz.
Ne emelkedjen fel a lábad!
Erről beszéltem.
Most próbálj meg így beállni!
Csak a karodat mozdítsd!
Nagyon titokzatos vagy.
Ha ennyit beszélsz, nem tudsz a dobásra koncentrálni.
- De kis sunyi vagy! - Nem is!
- Akkor az ír szerencse lehet az oka. - Vagy te.
- Csak mert jó edző vagy. - Te meg jó tanítvány.
Két nap múlva férjhez megyek.
Tudom.
Az italok.
És a szobakulcsok.
- Szuper. Kösz, Tom. - Jó szórakozást!
Köszönöm.
- Megkóstolod? - Aha.
Nem rossz!
- Táncoljunk egyet lefekvés előtt! - Oké.
Elnézést! Előre kell mennem.
Családi vészhelyzet. Muszáj előre mennem. Kérem!
Mozgás!
Köszönöm. Viszlát!
Üdv! Tudja, rossz pultnál álltam sorba, és lekéstem a gépemet.
Muszáj feljuttatnia egy másikra.
Kelly igazgatónő! Én vagyok az, Allegra.
- Ó, igen! Szia, Allegra! - Üdv!
Írországba kell mennem. Férjhez megy a lányom.
- Maddie férjhez megy? - Igen. És nagyon sietek.
Lekéstem a dublini gépet. Néznél nekem egy másik járatot?
Meg egy csatlakozást a Knock repülőtérre, Nyugat-Írországba.
Persze. Hogy késte le a gépet?
Történt egy kis malőr... az órámmal.
Elaludt! Hát ez jó!
Áramszünet volt, és valamiért a telefonom sem ébresztett...
- Mit csinálsz? - Írok Kimmynek.
Akit mindig elzárásra küldött. Ki fog akadni.
- Ez komoly? - Az.
Valaki segítsen! Kérem, segítsenek!
Gyere!
VADTYÚK FOGADÓ
- Gyerünk! Kérlek, indulj be! Kérlek! - Nem. Semmi.
Nem hiszem el! Így lekésem a próbát.
Biztos víz ment a karburátorba.
- Megpróbálhatnánk betolni. - Az mi?
Ti toljátok, én meg beindítom.
- Jó. Csináljuk! - Oké. Szuper.
Jól van. Mehet?
Jól van.
Toljátok!
Jaj!
Siker!
Ó, a francba!
Hozok egy rongyot.
Az biztos segít.
Nos, Madeline-nek egyelőre nyoma sincs.
Az anyja lekési a gépet, a lánya meg elkésik a saját próbájáról.
- Remélem, ez nem családi vonás! - Ez azért elég abszurd!
Maddie biztosan mindjárt ideér.
Nem lehet egyszerű eltüntetni a fákat az útról.
Talán még láncfűrészük sincs.
- Ugye, Em? - Igen. Igaz.
Hogyhogy nincs nálad töltő?
Nálad sincs.
Nem tudnánk gyorsabban menni?
- Nem. - Szuper.
- Nem vicces. - De, eléggé. Nyugi már!
Ezt nézd!
Kedves egybegyűltek! Azért gyűltünk ma itt össze,
hogy megünnepeljük eme ifjú pár szerelmét, akik...
Állj! Itt vagyok.
Sajnálom! Nagyon sajnálom.
Épp időben. Majdnem lecseréltek.
Gyere gyorsan!
Bocsi.
- Veled meg mi történt? - Hát...
Az én hibám.
- Épp visszaindultunk a Moher-szikláktól. - Mit kerestél annál a borzalomnál?
Hogy lettél ilyen saras?
Gyermekeim, most már mind együtt vagyunk, és csak ez számít.
Nem térhetnénk a tárgyra?
Egy órán belül megérkeznek a vendégek.
Jól van, akkor ugorjunk a jó részhez!
Megcsókolhatod a menyasszonyt.
James?
Mi?
Ki az a James?
Én volnék az.
Mi történt?
Elájultál.
Ő az!
Ki?
Szent Brigid?
Miatta van ez az egész.
- Szerinted bewhiskey-zett? - Sean, kérlek!
- Biztos a sok stressz. - Kérsz vizet?
Nem, csak... egy kicsit szédülök. Ennyi.
- Biztos jól vagy? - Igen, jól. Persze.
Hiszen hozzámegyek Paulhoz.
Bizony.
Folytathatjuk?
Persze, atyám. Elnézést.
Hol is tartottunk?
Csendet kérek, emberek! Drága férjem, Sean köszöntője következik.
Köszönöm, drágám.
Legyetek mindig boldogok,
nevessetek mindennap nagyot,
a pénzre se legyen gondotok, ez minden, mit kívánok.
Ne félj, Maddie! Egy Kennedyhez mész hozzá.
- Sláinte! - Sláinte!
- Azta! Guinnesst iszol? - Kezdem megszeretni.
Most a boldog pár tiszteletére játszunk egy játékot, aminek a neve:
„Mennyire ismered a jegyesedet?”
Három kérdést kaptok. Ha tudjátok a választ, isztok egy felest.
Ha nem tudjátok, mind iszunk egy felest.
Mi mindenképp iszunk? Nem játszhatnánk valami mást?
Nem, ezt nem ússzátok meg. Most Kory a főnök.
Na szóval! Első kérdés: Ki Maddie kedvenc írója?
Ez könnyű!
Paul Kennedy.
Nem. Ez jó volt, de nem.
A menyasszonyom a klasszikusokat szereti. A kedvenc írója...
James Joyce.
...Charles Dickens.
Így van.
Egy pont az ifjú párnak.
Második kérdés: Melyik dalra táncoltatok először?
Semelyikre.
Maddie nem tud táncolni, igaz?
Nem.
Te már eleget beszéltél, bátyus. Az utolsó kérdés Maddie-é.
Hol kérte meg Paul a kezedet?
- Ezt biztos tudja. - Hadd halljuk!
Hol kért meg?
Igen, hol került az ujjadra a gyűrű?
Gyerünk, Maddie! Mondd el!
Hát...
egy nagyon...
különleges helyen történt.
Nagyon különleges volt. Annyira különleges volt, és...
Tényleg az volt, nem?
Egyszerűen olyan gyönyörű és különleges volt.
Az O'Toole'sban voltunk Brooklynban, a szülinapomat ünnepeltük.
Pontosan.
Így volt. Az O'Toole'sban voltunk Brooklynban.
- A szülinapodon. - Bizony.
És egyszer csak...
És egyszer csak Maddie rám nézett,
és azt kérdezte: „Mikor viszel már el végre Írországba?”
Erre én:
„Ha összeházasodunk.”
És aztán...
Aztán...
Csak szórakozik!
Aztán letérdeltél, és megkérted a kezem.
Én kértem meg?
Mármint persze, igen. Én kértem meg. Igen.
- Én, igen. Én kértelek meg. - Te.
És ahogy mondani szokták, a többi már történelem.
- Jól vagy? Mi a baj? - Fáj a lábam.
Gyere!
Elnézést!
James! Megnézhetem a képeket?
Örülnék, ha itt maradna éjszakára.
Nevin előkészíti önnek a toronyszobát.
Nevin? Remek.
- Várom reggel. - Hogyne.
- És köszönöm a mai munkáját. - Én köszönöm a lehetőséget.
Máris elmész?
Nem. Csak összepakolom a cuccaimat estére.
Olivia nekem adta a toronyszobát.
Nagyon puccos.
Szerintem a fás incidens után fél, hogy nem érnék ide időben.
Köszönöm, hogy elvittél a sziklákhoz. Meg táncolni.
Szeretek teljes körű szolgáltatást nyújtani.
Ilyennek képzelted?
- Mit? - Ezt.
Ezt az egészet.
Elég zavartnak tűntél, mintha nem is ismernétek egymást igazán.
Nevetséges. Hogyne ismernénk egymást!
- Charles Dickens? - Bárki hibázhat.
Igaz.
Remélem, te nem fogsz.
Nincs jogod ezt mondani.
Alig ismerjük egymást. Egyetlen napot töltöttünk együtt.
Elismerem, hogy csoda szép nap volt
a lélegzetelállító tájakkal meg a romantikus viharral,
de ettől még nincs jogod megkérdőjelezni a döntéseimet.
Holnap hozzámegyek Paul Kennedyhez.
Mert megkérted.
És akkor mi van? Szerinted egy nő nem kérhet meg egy férfit?
Dehogynem. De Paul helyében én biztos nem vártam volna meg.
Már rég megkértelek volna.
Figyelj, nem kéne eljönnöd az esküvőre.
Jó. Szólok Oliviának.
- Ne! Gyere el fotózni! - Jó. Utána lelépek innen.
Bolíviába megyek, hogy lefotózzam a famászó gyíkot.
- Mi? Mikor indulsz? - Vasárnap.
Klassz. Menekülj el ismét az életed elől!
Ezt nem kellett volna.
Már mindegy.
Anyu?
- Találtam egy járatot. Most szállok be. - Tényleg?
- Jaj, de jó! - Így odaérek az esküvőre.
Nem kell kijönni értem, majd taxizom.
Úgy örülök, hogy jössz, anyu. Nagyon nagy szükségem van rád.
Hamarosan ott leszek,
és gondoskodom róla, hogy tökéletes legyen az esküvőd.
Köszönöm, anyu.
Tisztelt utasaink! Változás történt. A 47-es dublini járatra a...
Mit mondott? Tartsd egy kicsit, szívem!
Mi az? Hova megy mindenki? Mi történik?
- Mennem kell. Szia! Mi történik? - Anyu!
Vigyázat!
Szia!
Szia! Úgy látom, jól érzed magad. Emma aztán tud táncolni, mi?
Az biztos. Adhatna neked pár tippet holnapra.
Jut eszembe! Megírtam a fogadalmakat. Elküldtem neked e-mailben.
Várj, az enyémet is megírtad?
Író vagyok, Maddie. De ha gondolod, kicsit kipofozhatod őket.
Paul, ide tudnál jönni egy pillanatra?
Jelenésem van. Jössz?
Azt hiszem, inkább lefekszem, ha nem baj. Nagyon fáradt vagyok.
Menj csak! Én a vendégszobában alszom. Nehogy balszerencse érjen az esküvő előtt!
Nehogy! Az nem lenne jó.
- Jó éjt! - Jó éjt!
KÖSZÖNETNYILVÁNÍTÁS
SZERKESZTETTE: MADELINE KELLY
NÉVTELEN REGÉNY MADELINE KELLY - ELSŐ FEJEZET
TESSÉK, SZÍVEM! ESKÜVŐI FOGADALMAK - PAUL KENNEDY
- Csodálatos este volt. - Igen, csodálatos volt.
Bárcsak örökké tartana!
Az tényleg jó lenne.
- Jó éjt! - Jó éjt!
A virágokat a kápolnába!
Csodálatos napunk van!
Jó lett?
Aha, jó lett.
Nem az esküvőre kéne készülődnöd?
De, csak kijöttem levegőzni.
Akkor magadra hagylak.
James!
Nagyon sajnálom a tegnap estét.
Spongyát rá!
Nehéz napod volt.
Olvastam a könyved.
- Paul könyvét. - Direkt mondtam így.
Jobb, mint a többi könyve.
Sokkal jobb.
Vajon mi lehet az oka?
Alig nyúltam bele.
- Miért csinálod ezt? - Mit?
Az még elmegy, hogy újraírtad a könyvét, de az életedet ne írd újra miatta!
Nem írom újra az életemet, csak...
Ez furán hangozhat,
de nem vagyok benne biztos, hogy ez az én utam.
Ha tényleg így érzed, ideje kiállnod magadért.
Tényleg ezt akarod, Maddie?
Tényleg Paullal szeretnéd leélni az életed?
Az volt minden vágyam, hogy hozzámehessek.
Értem.
De akkor miért vagy ilyen szomorú?
Erre tessék!
Egyszerűen káprázatos a fátylad! Gyönyörű vagy!
Itt az idő. El se hiszem, hogy ma férjhez mész!
Én sem. Megnéznéd, kérlek, hogy ideért-e már anya?
- Nem tudom elérni. - Hogyne. Megyek.
Jó, köszönöm.
Üdv, atyám!
Készen állsz, Madeline?
Igen, azt hiszem.
- Azt hiszed? - Hát...
Atyám, azt hiszem, valami rosszat tettem.
Mit tettél, kedvesem?
Kívántam valamit Szent Brigidtől.
Ez minden? Jobb, ha vigyáz vele az ember.
Híres a humorérzékéről.
Ezt hogy érti?
Ha kérsz tőle valamit, nem azt adja meg, amire vágysz,
hanem azt, amire szükséged van.
Mennem kell.
Minden rendben lesz. Viszlát odakint!
Kezdődik!
Így jó a szemöldököm?
Kész katasztrófa a sminkes, akit Olivia idehívott.
- Azt hiszem, pikkel rám. - Jól nézel ki.
Sajnálom, Em.
Mit?
Téged és Pault.
Ezt meg hogy érted?
Tudom, hogyan éreztek egymás iránt.
Láttalak titeket este az udvaron.
Nem történt semmi.
Gyerekkorunk óta ismerjük egymást, Em. Semmi baj. Nyugodtan elmondhatod.
Maddie.
Hiszel a végzetben?
Olykor igen.
Nem tudom, miért,
de mikor megismertem Pault,
az első pillanattól úgy éreztem, hogy összetartozunk.
Egy másik életben talán együtt lettünk volna.
De ez nem az az élet.
Hogy tudsz ilyen megértő lenni?
Épp tönkreteszem a nagy napodat.
Nem a te hibád. Tényleg.
Mindent rendbe fogok hozni.
Elnézést!
- Üdv! - Hagyják abba!
- Helló! - Ez a ruhája?
- Most mi van? - Te jó ég!
Hát ez? Hol a nagyanyám menyasszonyi ruhája?
Üdv!
Azoknak, akik nem ismernek, Maddie vagyok,
a menyasszony.
Vagyis én lettem volna a menyasszony.
Pault mindannyian ismerik.
Nagyon jó ember,
és persze nagyon jó író.
Gyakran megkapom, hogy ki kellene állnom magamért.
Úgyhogy most megteszem.
Nagyon kedvelem Pault,
de nem vagyok belé szerelmes.
És azt hiszem, ő is hasonlóan érez.
Maddie.
És szerintem olyan emberrel kell összeházasodnunk,
aztán egy egész életet leélnünk, akit tényleg szeretünk,
és akivel nem csak azért vagyunk, mert egy ábrándot kergetünk.
Akinél azt érezzük, megtaláltuk az igazit.
Vagy épp ő talált meg minket.
Már elnézést, de ez egyszerűen felháborító!
Paul, hogy hagyhattad ezt?
Én?
Ő tehet az egészről.
- A fotós? - Láttalak reggel Maddie-vel.
A tavirózsáknál.
Én is láttalak ám este Emmával az udvaron.
Az semmiség. Ez a bohóc le akarja nyúlni a menyasszonyomat.
Te meg az ötleteit nyúlod le, hogy learasd a babérokat.
- Miről beszélsz? - A könyvedről.
Nos...
Én írtam a könyvet.
Nem igaz. Én írtam a könyvet.
Ennyi.
Állj le, Paul!
Jó. Igazad van.
Sajnálom. Nagyon sajnálom. Tényleg.
Na, gyere ide!
Ne! Elég!
- Maddie, ez most nem segít. - Elég!
Állj le, Paul!
A lábam!
Sean, ne csak álldogálj itt! Csinálj valamit!
Gyerünk, fiam! Nyomd le!
- Vigyázz! - Ez meg ki?
ANYU
- Hagyd békén a tesómat! - Anya? Hol vagy?
Ne ijedj meg, de a Des Moines-i kórházban vagyok.
- Micsoda? Jól vagy? - Jól.
Csak van egy hajszálrepedés a lábfejemen,
meg egy kis pukli a fejemen, de már mindenre emlékszem.
Milyen volt az esküvő, szívem? Amilyennek képzelted?
Ne már, Kory!
Minden képzeletemet felülmúlta.
Őt kapd el, ne engem! Na! Segíts leteríteni!
Eressz el! Hallod?
Mi a franc volt ez? Mi?
Később visszahívlak, jó?
James!
Neki segítesz?
Paul! Megsérültél?
Nem, nem hinném.
Szóval neked semmiség, ami köztünk van?
Mi van?
Nem úgy értettem. Sajnálom! Gyere vissza!
Te jóisten!
Őt hagyjuk ki ebből!
James!
James, várj!
Hibát követtem el.
Nem kellett volna itt maradnom. Hagytam, hogy elragadjanak az érzelmeim.
- Igen? - Hallottad Pault.
Szerinte én tehetek erről az egészről. És valószínűleg így is van.
Nem, ez nem igaz.
Nagyon sajnálom, ha esetleg kétségeket ébresztettem benned.
- De... - Az lesz a legjobb...
ha most elmegyek.
Te semmiről sem tehetsz.
Kívánom, hogy légy mindig boldog!
Nélküled nem lehetek boldog.
Tudom, hogy őrültségnek hangzik, de úgy érzem, hogy együtt kell lennünk.
De nem így.
Várj, James!
Ég veled, Maddie!
Oké, itt vagyok.
Tudom, hogy itt van, Szent Brigid. Jöjjön elő!
Kérem! Tévedés volt ez az egész!
Paul, az esküvő, James.
Csinálja vissza!
Szent Brigid!
Nem kell kiabálnod, kedvesem.
Itt vagyok.
Visszavonom a kívánságot.
Attól tartok, ez lehetetlen, mert már teljesült a kívánságod.
De minden borzalmasan alakult.
Valóban? Vagy inkább úgy, ahogy alakulnia kellett?
Igaza van. Megtanultam a leckét.
A saját sorsomat kell követnem.
Na, így már mindjárt más.
Várjon! Jöjjön vissza! Hova megy?
Kérem, hadd vonjam vissza a kívánságomat!
Jól van.
Jól van. Menni fog.
Csak egy kis szél kell.
Hol van a szél? Gyerünk!
Elég egy kis szellő is. Kérlek!
Annyi is elég lenne. Gyerünk!
Csak hadd vonjam vissza a kívánságomat!
Van itt valaki?
Hát te?
- Miért vagy pizsiben? - Az a koszorúslányruha?
Igen, és a koszorúslányon kellene lennie.
- Eltűnt a gyűrű. - Milyen gyűrű?
Ez Paul és Emma!
Minden rendben?
Istenem, de csodálatos!
Örülök, hogy így gondolod. Na, igyekezzünk!
- Szia, anyu! - Szívem!
Hogy van a lábad?
A lábam? Az artritiszre gondolsz?
Mióta szedem a glükózamint, egyáltalán nem fáj.
Nagyon örülök neki.
Köszönöm.
James?
Elnézést.
Jól van. Kezdődhet a buli!
Köszönöm.
Egy whiskey-t kérek.
- Klassz kis buli. - Az.
- A whiskey. - Köszi.
- Csirió! - Csirió!
Oké. Nem jövök be neki.
Továbblépek.
- Jól teszed. - Kösz.
Egy pezsgőt kérek.
- Mi újság, szépfiú? - Szia!
- Jössz táncolni? - Persze.
Szuper. Gyere!
- Na szia! - Szia! Jól érzed magad?
Nagyon. Gyönyörű volt a szertartás. És a saját ruhádban vagy.
Ezt neked köszönhetem.
Egész életemben olyan férfit kerestem, mint Paul.
Szívből örülök neked.
Ott a fotós. Nem jött le a rúzsom?
Nem, tökéletes.
Itt az én Maddie-m!
Gratulálok, Paul. Emma csodálatos ember. Szerencsés vagy.
Mind azok vagyunk. Most beszéltem a kiadóval.
Amerikában bombasiker lett a könyv. A kiadó várja a folytatást.
Én elmegyek egy hónapra nászútra.
Elkezdenéd nélkülem a sztorit?
Az attól függ.
Mitől?
Lehetek társszerző?
Ez nem így működik, Madeline.
Én vagyok a szerző.
Te megszerkeszted a könyvet, a nevem meg eladja.
Ezért vagyunk tökéletes csapat.
Tudod, mit? Egy jó csapat egyáltalán nem ilyen.
Ezt most egyedül kell megoldanod.
Hova mész?
Elkezdem a saját történetemet.
Egészségetekre!
- Kösz, Murphy. - Sláinte!
Üdv! Mit adhatok?
Üdv! James Thomast keresem. Fent bérel szobát.
Jamest? Elment. Pont elkerülték egymást.
Ó, komolyan?
- Talán még utoléri. - Rendben, köszönöm.
- Nincs mit. - Köszönöm.
Szabad ez a hely?
Csak ha nem nyúlod le a cuccom.
- Kösz. - Ugyan!
- Micsoda véletlen! - Vagy csak kicsi a falu.
Természetfotós vagy, ugye?
Kérhetném a tanácsodat valamiben?
Persze.
A bolíviai famászó gyíkot kutatom.
Veszélyeztetett faj.
Pont felkértek, hogy menjek el lefotózni.
- Mikor mész? - Nem megyek. Nem vállaltam el a melót.
Komolyan?
Hát, miután leszálltál a buszról,
találkoztam egy nem mindennapi nővel,
aki rávett, hogy maradjak kicsit, hogy lássam, mi sülhet ki ebből.
Meddig maradsz itt?
Ameddig szükséges.
Könyvet szeretnék írni a Moher-sziklákról.
Ismered?
Az egyik kedvenc helyem.
Nekem is.
Egyszer együtt is elmehetnénk oda.
Az jó lenne.
És miféle könyv lesz?
Hát, van egy őrült ötletem.
- Együnk majd valamit? - Persze.
Ismerek egy jó kis kocsmát.
Dartsozni is lehet?
Hogyne.
Még élő zene is van.
- Tudsz táncolni? - Aha, tudok.
Sejtettem.
ANDREA SUE TOWNSEND EMLÉKÉRE
A feliratot fordította: Bednárik Henriett