Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫להביע משאלה: לבקש דבר מה‬ ‫שלא יכול לקרות, או שלא סביר שיקרה.‬
‫אבל מה אם הוא באמת קורה?‬
‫- משאלה אירית -‬
‫פול!‬ ‫-פול!‬
‫כמה מילים, פול.‬
‫חכה! היי, חכה! זה הצעיף שלי! עצור!‬
‫היי, יפהפייה.‬
‫היי גם לך. אתה נראה מצוין.‬
‫תודה.‬
‫פול!‬ ‫-פול!‬
‫שתי שניות.‬ ‫-בסדר.‬
‫מה שלומכם? טוב לראות אתכם.‬ ‫מה נשמע? תודה שבאתם.‬
‫יש לנו כמה שאלות.‬ ‫-חכו שנייה.‬
‫לא הייתי מגיע לשום מקום בלי האישה המדהימה‬ ‫הזאת, כותבת מבריקה בזכות עצמה,‬
‫העורכת של הספר שלי, מדלן קלי.‬
‫מאדי, בואי.‬
‫זה הלילה שלנו, מאדי.‬ ‫את ואני. עשינו את זה ביחד.‬
‫כתבת סיפור נהדר, פול.‬ ‫אני רק עזרתי לך ללטש אותו.‬
‫תשמרי בשבילי רגע.‬ ‫אני רוצה לדבר איתך על משהו.‬
‫על מה?‬ ‫-את תראי.‬
‫בסדר.‬ ‫-בסדר.‬
‫שאלה זריזה.‬ ‫-היי, ג'יי.‬
‫אתה יכול לספר לנו אם יש מישהי בחייך‬ ‫שהיוותה את ההשראה לסיפור האהבה?‬
‫בחייך, אני לא יכול לגלות את כל הסודות שלי.‬
‫תחזור למנהטן?‬ ‫-תמיד טוב לחזור למנהטן.‬
‫כן? תכתוב עוד רב מכר?‬
‫שלום.‬
‫מאדי.‬ ‫-היי, אמא.‬
‫אני שמחה שתפסתי אותך.‬ ‫-מה זה התקתוק הזה?‬
‫אני מנסה להזמין נייר טואלט ברשת.‬
‫התלמידים כל הזמן גונבים נייר.‬
‫והכפתור במקלדת שלי כל הזמן נתקע.‬
‫יותר מדי מידע, אמא.‬
‫טוב, שאלת.‬
‫פשוט קצת מטורף פה.‬
‫נתקעתי בפקק, והגעתי לאולם ממש לפני רגע.‬
‫את תאחרי ללילה הגדול שלך.‬ ‫ניהול זמן לא טוב, מתוקה.‬
‫חבל שאני לא שם לעזור לך.‬
‫טוב, אמא, את יכולה לחכות שנייה?‬ ‫-ודאי.‬
‫כן, רק שנייה.‬
‫טוב, תדברי.‬
‫בעצם התקשרתי לבדוק אם כבר דיברת עם פול.‬
‫עוד לא. אני מקווה שלא סיפרת‬ ‫לאף אחד איך אני מרגישה כלפיו.‬
‫תאמיני לי, לאף אחד בדה מוין לא אכפת.‬
‫אפילו הת'ר ואמה לא יודעות.‬ ‫-לא סיפרת להן?‬
‫אני פשוט לא מוכנה.‬
‫אם החברות שלך לא יודעות,‬
‫אז בהחלט יכול להיות שגם פול לא יודע.‬
‫לא, נתתי לו המון רמזים.‬
‫ואת צריכה לראות‬ ‫איך הוא מסתכל עליי כשאנחנו עובדים.‬
‫אמא, הוא מבין אותי.‬ ‫-את מאוהבת בו.‬
‫אולי פשוט תספרי לו?‬ ‫-יכול להיות שלא אצטרך.‬
‫מה קרה?‬
‫הוא אמר שהוא צריך לדבר איתי על משהו.‬
‫באמת?‬ ‫-יכול להיות שהלילה הוא הלילה.‬
‫זה עובד.‬
‫אני חייבת לזוז.‬
‫בסדר. אבל אם לא יגיד לך‬ ‫איך הוא מרגיש כלפייך,‬
‫את חייבת לדבר. זה כל מה שאני אומרת.‬
‫טוב. אוהבת אותך. ביי.‬ ‫-אוהבת אותך גם.‬
‫היי, בנות.‬ ‫-היי!‬
‫ממש מרגש!‬
‫אנחנו ממש גאות בך.‬
‫תודה שבאתן.‬
‫איפה הצעיף שהשאלתי לך?‬
‫נראה לי שהוא כבר בברוקלין.‬ ‫-איך זה קרה?‬
‫תאונה הזויה. אני לגמרי אבין‬ ‫אם לא תרצי להשאיל לי יותר כלום.‬
‫אל תדאגי, קיבלתי אותו מהעבודה.‬
‫הת'ר, כל הכבוד על עיצוב הכריכה.‬
‫אהבת?‬
‫היא מהממת. מה את חושבת, אמה?‬
‫אני חושבת שאת מסתירה משהו.‬ ‫-מה? את פול?‬
‫כן. את עובדת איתו כבר יותר משנה.‬
‫אל תגידי לי שלא שמת לב.‬
‫לדעתי הוא סופר מדהים. זה הכול.‬
‫אני חושבת שגם את צריכה להופיע על הכריכה.‬
‫בעצם כתבת את הספר.‬ ‫-לא נכון.‬
‫זאת אומרת, לא בדיוק.‬
‫חוץ מזה, זה טוב לקריירה,‬ ‫ופול אפילו אמר עליי דברים טובים למו"ל.‬
‫הוא אירי.‬ ‫-כן.‬
‫יש לו מבטא סקסי?‬ ‫-לא שמתי לב.‬
‫הוא רווק?‬ ‫-תני לי את הספר.‬
‫בסדר.‬ ‫-לאן את הולכת?‬
‫למצוא את פול.‬
‫קדימה, מאדי. אל תשתפני עכשיו.‬
‫הנה אתה.‬
‫חשבתי להיעזר בקצת אומץ נוזלי‬ ‫לפני ההתמודדות עם ההמונים.‬
‫הם ימותו על הספר. הסיפור יפהפה.‬
‫ואני צריך להודות לך על זה.‬
‫אם זה היה תלוי בי,‬ ‫הם היו זורקים את עצמם לאגם בפרק העשירי.‬
‫את מדהימה, את יודעת?‬
‫את מאזנת אותי, מדלן.‬
‫אנחנו באמת צוות מצוין.‬
‫נכון, ולכן רציתי לדבר איתך‬
‫על משהו שחשוב לי מאוד.‬
‫אתה יכול לספר לי כל דבר.‬ ‫-טוב...‬
‫אני חושב שהגיע הזמן‬
‫שניקח את היחסים בינינו לרמה הבאה.‬
‫פול, אני לא יודעת מה להגיד.‬ ‫אני מרגישה בדיוק כמוך.‬
‫באמת?‬
‫נפלא.‬
‫אם ככה,‬
‫תעבדי איתי על הספר הבא שלי?‬
‫הפעם אני רוצה לשתף אותך מרגע יצירת הסיפור.‬
‫אני יודע שרצית לכתוב ספר בעצמך,‬ ‫ואני יכול לעזור לך בזה.‬
‫אבל את חושבת שתוכלי לחכות רק עוד קצת?‬
‫אני...‬
‫בטח.‬ ‫-יופי.‬
‫נשמע מצוין.‬ ‫-נהדר!‬
‫טוב, עכשיו צריך לזרוק אותי לזאבים.‬
‫נתראה בפנים.‬
‫אם תפסיקי לזוז, אני אוכל לתפוס אותו.‬
‫פשוט תובילי אותי לשירותים.‬
‫ממש סליחה. את בסדר?‬
‫יש לנו תקלת ריסים קטנה.‬
‫אני יכול להציע עזרה?‬
‫אולי. אלה ריסי ננו-גריפ החדשים.‬
‫אני סטייליסטית בברגדורפ'ס‬
‫אז אני מקבלת דוגמיות של כל מוצרי היוקרה.‬
‫המוצר הזה מקבל כוכב אחד.‬
‫את מסכימה שאני אנסה?‬ ‫-בטח.‬
‫אני אהיה מאוד, מאוד זהיר.‬
‫הנה.‬
‫איך זה?‬
‫הרבה יותר טוב.‬
‫היי, סליחה על ההפרעה,‬ ‫אבל הרבה אנשים מחכים לך.‬
‫טוב, אחרייך.‬ ‫-לא, אחריך.‬
‫"היא מציצה מהמעמקים.‬
‫"לו רק היה מושיט אליה יד,‬
‫"הכישוף היה נשבר.‬
‫"אבל במקום זאת, הוא פנה לאחור.‬
‫"היא קראה אליו במילותיה הטבועות,‬
‫"בעודו נעלם בינות לצללים הטחובים.‬
‫"פרק שמיני.‬
‫"הלילה הראשון אותו‬ ‫בילתה לבדה היה הנורא מכולם."‬
‫- שני לבבות איריים‬ ‫פול קנדי -‬
‫בבקשה, גרטרוד. איזה שם יפה, אגב.‬
‫תודה, פול.‬
‫טוב, אז איך אתן מכירות?‬ ‫-אנחנו חברות מהלימודים.‬
‫אני תמיד אהבתי לקרוא.‬
‫מה? זאת אני.‬
‫את רוצה שאחתום לך על הספר?‬ ‫-כן.‬
‫ודאי.‬
‫בבקשה.‬ ‫-זה אגם אמיתי?‬
‫כן. הוא באירלנד, לא רחוק‬ ‫מהבית של המשפחה שלי.‬
‫אני אשמח לראות אותו פעם.‬
‫גם אני אשמח אם תראי אותו פעם.‬
‫הסיפורים שאתה כותב מדהימים.‬ ‫אני מוכנה להקשיב להם כל הלילה.‬
‫זה יהיה אדיר, לא?‬
‫למרבה הצער, יש לפול מסיבת עיתונאים בבוקר.‬
‫חשבון, בבקשה.‬
‫הבר חופשי.‬ ‫-לא הוא לא.‬
‫היה מדהים.‬
‫יכול להיות שזה היה‬ ‫הלילה הכי מדהים בחיים שלי.‬
‫נראה שאת ופול ממש מסתדרים.‬
‫כן, כאילו שנוצר בינינו קשר מיידי.‬
‫אסור לך לקחת את זה ברצינות. פול מפורסם.‬
‫הוא רגיל לגרום לאנשים להרגיש מיוחדים.‬ ‫-הוא חתם לי על הספר.‬
‫הוא חותם על הרבה ספרים.‬
‫עם מספר טלפון?‬
‫- אשמח להיפגש, פול -‬
‫זה רק מספר טלפון, לא הצעת נישואים.‬
‫לא ייאמן שפול ואמה מתחתנים!‬
‫זה קרה כל כך מהר.‬
‫כמו צליפת שוט.‬
‫ברוכות הבאות לאירלנד.‬ ‫-תודה.‬
‫כמעט סיימנו. רק עוד מזוודה אחת.‬ ‫-פול, גם זאת שלי.‬
‫בבקשה.‬ ‫-הבאת מספיק מזוודות, אמה?‬
‫אני מתחתנת, הת'ר.‬
‫לא תאמיני כמה פעמים‬ ‫אני אצטרך להחליף בגדים.‬
‫סליחה, גברת.‬
‫מאדס!‬ ‫-סליחה.‬
‫את בסדר?‬ ‫-בטח.‬
‫מאדי, לקחת את המזוודה שלך?‬
‫כמעט.‬
‫אז ניפגש בחוץ, בסדר?‬ ‫-בסדר.‬
‫אם תצטרכו אותי בעבודה ההיא,‬ ‫אני זמין בהודעה של רגע. בסדר?‬
‫יופי. בסדר. בטח.‬
‫כן.‬
‫סליחה, היא שלי.‬
‫לא, אני חושש שהיא שלי.‬
‫היא דווקא שלי.‬
‫רגע, יש פה איזו אמריקאית‬ ‫שמנסה לגנוב לי מזוודה.‬
‫לא, אני מנסה לקחת את המזוודה שלי.‬
‫אם רק תסתכלי על התגית, את תראי.‬
‫אני לא צריכה.‬ ‫אני מכירה את המזוודה שלי. תעזוב אותה.‬
‫אני לא אעזוב את המזוודה שלי.‬
‫הנה, חצאית המשבצות האהובה עליי.‬
‫אתה בטוחה שזאת המידה שלך?‬
‫אני מצטערת מאוד.‬
‫זה בסדר גמור. זה יכול לקרות לכל אחד.‬
‫אם כי אני חושד‬ ‫שזה קורה לך יותר מאשר לרוב האנשים.‬
‫תיהני מהביקור.‬
‫- מזוודות אבודות -‬
‫מאדי, הנה את.‬
‫סוף סוף הצלחתי להעמיס‬ ‫את כל המזוודות של אמה למכונית.‬
‫אולי איאלץ לשבת על הגג.‬
‫לא ייאמן שזה באמת קורה.‬ ‫-אני יודעת. איך אתה מרגיש?‬
‫אין חרטות, נכון?‬ ‫-אצלי? אף פעם.‬
‫אין לי איך להודות לך‬ ‫על זה שהכרת לי את אמה.‬
‫שינית את החיים שלי.‬ ‫אני לא אשכח את זה לעולם.‬
‫תמלאי את הטופס, בבקשה.‬
‫נראה שזה ייקח קצת זמן.‬ ‫אולי פשוט תיסעו לבית?‬
‫אני לא יכול לנטוש אותך.‬
‫אל תדאג לי, אני אקח מונית.‬ ‫-בסדר.‬
‫תתקשרי להגיד לי שהכול בסדר. יופי.‬
‫- נמל התעופה נוק -‬
‫- מונית -‬
‫"אין אובר באזור". מעולה.‬
‫- סיורי התיירים של בריג'יד -‬
‫אתה יכול לנסוע לכתובת הזאת?‬ ‫-כן, אני יכול לקחת אותך, אהובה.‬
‫בסדר. תודה.‬ ‫-כן.‬
‫היי, חכה!‬
‫בילי, טוב לראות אותך שוב.‬
‫לא הצלחת לשכנע אף אחד‬ ‫לתת לך את המזוודה שלו?‬
‫למעשה, המזוודה שלי אבדה,‬ ‫אבל יתקשרו אלי כשהיא תימצא.‬
‫אם תצטרכי תחתוני בוקסר, את יודעת ממי לבקש.‬
‫אז אתה צלם?‬
‫כן.‬
‫צלם טבע.‬
‫או לפחות אני מנסה להיות.‬
‫זה קצת יותר קשה‬ ‫מאז שלכל העולם יש מצלמה בכיס.‬
‫לא חשבתי על זה אף פעם.‬
‫מה מביא אותך לאירלנד?‬ ‫-חתונה.‬
‫מזל טוב.‬ ‫-לא, לא שלי. של חברה.‬
‫אולי יהיה לך מזל ותתפסי את הזר.‬
‫למה אתה חושב שאני רוצה להתחתן?‬
‫אני לא חושב. זאת הייתה בדיחה.‬
‫בדיחה גרועה, מתברר.‬
‫- שני לבבות איריים -‬
‫תודה.‬ ‫-אין בעיה. את נהנית מהספר?‬
‫כן. קראת אותו?‬
‫לא. אני לא צריך.‬
‫בקושי סיימתי את הקודם שלו.‬
‫פול קנדי הוא אחד‬ ‫מהסופרים הנמכרים בבריטניה.‬
‫מוכרים שם גם הרבה פיש אנד צ'יפס,‬
‫זה לא אומר שזה טעים.‬
‫טוב, נראה שהוא מסתדר מצוין בלי אישור ממך.‬
‫הוא לא חבר שלך, נכון?‬
‫התחנה שלך פה, גברת. בית משפחת קנדי.‬
‫פול קנדי?‬
‫טוב, זה עונה על השאלה.‬
‫תודה.‬ ‫-אין בעיה, אהובה.‬
‫ולידיעתך, אני ערכתי את הספר.‬ ‫אז מה יש לך להגיד על זה?‬
‫תנחומיי הכנים.‬
‫יודע מה? אתה יכול פשוט ללכת ל...‬
‫שלום לך. את מסיגה גבול, את יודעת.‬
‫סליחה. אני מחפשת את פול קנדי.‬
‫אני יודע מי את. סתם השתעשעתי.‬
‫אני קורי, האח.‬
‫היי.‬ ‫-בואי, כולם בפנים.‬
‫מאדי! הצלחת להגיע!‬
‫כן. נסעתי באוטובוס. היה בסדר,‬
‫חוץ מאנגלי חצוף אחד‬ ‫שהייתי צריכה לנסוע איתו.‬
‫אוליביה, כלי החרסינה האלה שמימיים.‬
‫יש לך עין מצוינת. הם מתוצרת בליק.‬ ‫הם במשפחה שלנו כבר דורות.‬
‫מכאן.‬
‫וואו, הבית הזה נראה כמו אגדה.‬
‫אבל אם את מאבדת פה נעל בחצות,‬
‫את פשוט שיכורה.‬
‫הוא ממש חמוד.‬
‫מצאתי את מאדי. היא בדיוק ירדה מהאוטובוס.‬
‫היי, מאדי.‬ ‫-יופי.‬
‫שון. אבא של פול.‬ ‫-היי.‬
‫אוי, לא!‬
‫ממש סליחה.‬ ‫-הכול בסדר, לא קרה כלום.‬
‫המזוודה שלך נמצאה?‬
‫לא, עוד לא.‬ ‫-תצטרפי אלינו.‬
‫מאדס, אני ממש מצטערת.‬
‫זה בסדר.‬
‫המזוודה מבוטחת.‬
‫אנחנו לא דואגות למזוודה,‬ ‫יקירה, אלא לשמלת השושבינה.‬
‫בלעדיה, תוציאי את כל החתונה מאיזון.‬
‫אולי היא תוכל לעמוד בצד, כמו להקת מעודדות.‬
‫טוב, המכונית עמוסה.‬
‫מדלן. כולם מוכנים ליציאה?‬
‫כן.‬ ‫-לאן הולכים?‬
‫פול תכנן לכולנו טיול בהפתעה. הוא לא מתוק?‬
‫תן לי שנייה להחליף בגדים.‬
‫איזו צעירה מקסימה.‬
‫היא חמודה.‬
‫מדלן, את בטח מאושרת בשביל שניהם.‬
‫כן.‬
‫- סקרפי מרפי -‬
‫הכול בסדר?‬ ‫-הכול טוב.‬
‫אחר צהריים טובים, רבותיי.‬
‫נראה טוב.‬
‫הנה המטייל שלנו.‬ ‫-טוב לראות אותך, מרפי.‬
‫הכול טוב? איך הולך?‬
‫בסדר. אז הפעם תהיה פה שבוע?‬
‫נכון. אני מצלם את פסטיבל גז הכבשים.‬
‫כולם פה מתרגשים לקראתו.‬
‫אני בטוח.‬
‫פינולה מכינה את החדר שלך,‬
‫ואתה יכול להשתמש בטריומף הישנה שלי.‬
‫לא, אני לא יכול לקחת את המכונית שלך.‬
‫אתה יכול לתת לי תמורתה‬ ‫את אחת מתמונות היוקרה שלך.‬
‫אני אתלה אותה בפאב.‬
‫עשינו עסק.‬
‫אז אתה עדיין אוהב את זה?‬
‫את השוטטות ברחבי העולם,‬
‫לצלם תמונות של לטאות וציפורים?‬
‫עדיין.‬
‫אבל אם לא תישאר במקום אחד,‬
‫איך תמצא אישה נחמדה שתקים איתך בית?‬
‫אני לא בטוח שנועדתי להקים עם מישהי בית.‬
‫בשביל מה אני מדבר איתך?‬ ‫אתה בכל מקרה לא מקשיב לי.‬
‫טוב לראות אותך.‬ ‫-יופי.‬
‫יפהפה.‬
‫היי! צריכה משהו?‬ ‫אני יכולה להשאיל לך בגדים.‬
‫אני בסדר. היה לי סוודר בתיק.‬ ‫-בסדר.‬
‫נוף יפהפה.‬ ‫-כן.‬
‫הכול בסדר איתך? את נראית קצת מוזר.‬
‫כן, לא, אני בסדר. הכול מצוין.‬
‫בואי נעשה ערב בנות.‬ ‫נצא, נשתה קצת, נכיר בנים.‬
‫לא יצאת לדייט כמעט שנה,‬ ‫מאז שהתחלת לכתוב את הספר עם פול.‬
‫פשוט תגידי כן. קדימה!‬ ‫-כן.‬
‫תודה. נתראה למטה בעוד רבה שעה.‬
‫הזוג המאושר לוקח אותנו לפיקניק.‬
‫תודה.‬
‫אני אקח את הסל.‬ ‫-מקסים! ואני אקח את הדבר הכבד.‬
‫אחריי! בואו נארגן פיקניק.‬ ‫-ממש יפה פה.‬
‫הוויקינגים השתמשו בגשר הזה.‬
‫מכאן אתה בטח מקבל את ההשראה היצירתית שלך.‬
‫תראו, הנה לוך טיי, האגם מהספר של פול.‬
‫הוא יפהפה.‬
‫כאן הפיה המיסטית שלך גרה,‬
‫בעיר טבועה על קרקעית האגם?‬
‫בדיוק. חד אבחנה מצדך.‬ ‫-אבל היא לא מיסטית.‬
‫היא מרושעת ואנוכית,‬ ‫והיא מפתה גברים אל מותם.‬
‫מאדי!‬ ‫-לא, זה נכון. פיה מרושעת.‬
‫למישהו בא להפליג לפני שנאכל?‬ ‫-לי.‬
‫נווין השאיר לנו סירות.‬
‫מאדי, בואי, נסדר לך מקום.‬ ‫-זה בסדר.‬
‫יש המון מקום. יהיה כיף.‬
‫אני הולכת לטייל.‬ ‫-באמת? בסדר.‬
‫את בטוחה?‬ ‫-כן.‬
‫אפשר תמונה?‬ ‫-בסדר.‬
‫צ'יז!‬
‫מה עם תמונה של פול ושלי?‬
‫הנה, תשתמשי בטלפון שלי.‬ ‫ככה אני אוכל להעלות אותה לסטורי.‬
‫בסדר. אחת, שתיים, שלוש.‬
‫בבקשה.‬ ‫-תודה, מאדס.‬
‫טוב, תיהנו.‬
‫להתראות.‬ ‫-תיהני מהטיול.‬
‫ויצאנו לדרך.‬ ‫-מקסים.‬
‫אני סומכת עליך.‬
‫ביי!‬
‫להתראות, מאדי!‬ ‫-ביי!‬
‫היי, אמא.‬ ‫-הבטחת שתתקשרי אליי כשתנחתי.‬
‫סליחה. הגעתי בשלום.‬
‫פול לקח אותנו ללוך טיי.‬ ‫המקום הזה ממש קסום.‬
‫הקול שלך מוזר. את בסדר?‬
‫כן, אני בסדר, אבל אני כל הזמן‬ ‫חושבת שהיה יכול להיות אחרת‬
‫אם הייתי מקשיבה לך‬ ‫ומספרת לפול איך אני מרגישה.‬
‫מתוקה, תחשבי על זה כעל שיעור שלמדת.‬
‫את חייבת להתחיל לדבר בשם עצמך.‬
‫תפסיק.‬
‫כן, טוב, כבר מאוחר מדי.‬
‫אני לא יכולה להגיד לפול‬ ‫שהלוואי שהוא היה מתחתן איתי ולא עם אמה.‬
‫מאדי?‬ ‫-אמא?‬
‫מאדי! מאדי.‬
‫אמא, זה מתחבר מחדש.‬
‫אמא?‬
‫הבעת עכשיו משאלה?‬
‫לא, אני סתם...‬
‫כנראה שכן, אבל לא חשבתי שמישהי מקשיבה.‬
‫טוב, הקשבתי.‬
‫תסתכלי למטה.‬
‫בסדר.‬
‫זה נקרא "כיסא משאלות",‬ ‫אבל צריך לבקש כמו שצריך.‬
‫אז שבי, תעצמי עיניים,‬ ‫ותביעי את המשאלה שלך.‬
‫לא, זה בסדר.‬
‫ממה את פוחדת?‬
‫אני לא פוחדת, אני פשוט‬ ‫לא מאמינה בדברים האלה.‬
‫אז אין לך מה להפסיד.‬ ‫נו, באמת, למה לא לנסות?‬
‫טוב. הלוואי...‬
‫תעשי את זה כמו שצריך. שבי.‬
‫תעצמי עיניים, ותבקשי עם כוונה.‬
‫טוב. הלוואי...‬
‫הלוואי שהייתי מתחתנת עם פול קנדי.‬
‫טוב, זה לא עבד.‬
‫לא? איך את יכולה לדעת?‬
‫לא אמורה להיות‬ ‫רעידת אדמה או מכת ברק או משהו?‬
‫את רוצה משהו יותר תאטרלי?‬
‫אני אנסה לזמן בריזה נמרצת. זה יעזור?‬
‫זה יכול להיות נחמד.‬
‫זה היה חלום מוזר.‬
‫שלום?‬
‫שלום.‬
‫הת'ר? אמה?‬
‫אתן פה?‬
‫פול!‬
‫מאדי, התעוררת. את יכולה להעביר לי מגבת?‬
‫בטח. כן. בסדר.‬
‫פול, מה אתה עושה פה?‬ ‫-מתקלח. מה נראה לך שאני עושה?‬
‫ראית את משחת הזקן שלי?‬ ‫-לא!‬
‫מה קרה לך?‬
‫כלום, פשוט לא ידעתי שאתה פה.‬
‫איפה עוד אני יכול להיות?‬ ‫-נכון. בסדר.‬
‫אני הולכת. נכון. ממש סליחה.‬
‫מאדי! את בסדר?‬
‫המזוודה שלי נמצאה.‬ ‫-בואי הנה.‬
‫יודע מה? אני יוצאת החוצה לשאוף קצת אוויר.‬
‫בוקר טוב, מאדס.‬ ‫-היי, אמה.‬
‫אמה! קמת מוקדם.‬
‫רציתי לרוץ לפני ארוחת הבוקר. ראית את פול?‬
‫פול?‬ ‫-כן, חיפשתי אותו בכל מקום.‬
‫אפשר ללכת לאיבוד בבית הזה.‬
‫כן, טוב, הוא בהחלט לא שם בפנים. בכלל לא.‬
‫בסדר.‬ ‫-יודעת מה?‬
‫למעשה, לא ראיתי סימן ממנו בשום מקום.‬
‫מה? איך הוא נכנס לשם?‬
‫בוקר טוב, אמה.‬ ‫-בוקר טוב.‬
‫אמא שלך מחפשת אותך למטה.‬ ‫-יופי. תודה.‬
‫נתראה בארוחת הבוקר?‬ ‫-וואו, פול!‬
‫מה? זה לא שהיא לא ראתה אותנו מתנשקים.‬
‫נווין! המעיל שלי.‬
‫אז את מתכוננת ליום הגדול, מה?‬
‫את בטח מתרגשת.‬
‫אני כבר מחכה למסיבה.‬
‫יש בעיירה הזאת כמה חתיכים רציניים.‬
‫את רואה?‬
‫היי, את...?‬ ‫-אני צריכה לדבר איתך.‬
‫מה קורה איתך, מאדס? מה הבעיה?‬
‫אני אספר לך משהו,‬
‫אבל אסור לך להגיד לאמה אפילו מילה.‬
‫בסדר.‬
‫בלילה חלמתי את החלום הכי מטורף אי פעם.‬
‫היינו באגם, ואיזו גברת מוזרה‬ ‫אמרה לי להביע משאלה.‬
‫וביקשתי להתחתן עם פול קנדי.‬
‫אני יודעת שאת בטח מופתעת.‬ ‫-אני אמורה להיות?‬
‫בכל אופן, כשהתעוררתי מהחלום,‬
‫המזוודה שלי הופיעה בדרך פלא,‬
‫ופול התקלח. שם!‬
‫בסדר...‬
‫זה לא נראה לך קצת מוזר?‬
‫ויש במזוודה שלי שמלת כלה.‬ ‫-כן.‬
‫למה היא שם?‬ ‫-כי היא שלך, טמבלית.‬
‫בחרת אותה עם אמא שלך בניו יורק.‬
‫מה?‬
‫כן. ובעוד יומיים,‬
‫את תלבשי אותה, תצעדי לחופה, ותתחתני!‬
‫לא, אני לא.‬ ‫-כן, את כן.‬
‫נראה לי שאת סובלת מחרדת קדם-חתונה.‬
‫זה נורמלי לגמרי.‬
‫מה אלה? אלה לא נעליים שלי.‬
‫אחותי, עקבים סקסיים לירח הדבש.‬
‫לא, אני לא זאת שמתחתנת. זאת היא.‬
‫בדיוק.‬
‫את, ידידתי, מתחתנת עם פול קנדי.‬
‫עכשיו תנשמי, תירגעי.‬
‫זה יהיה סוף השבוע הכי טוב בחיים שלך.‬
‫תתלבשי.‬
‫אני מתחתנת עם פול קנדי.‬
‫יש!‬
‫אני מתחתנת עם פול קנדי!‬
‫יש!‬
‫טוב, אז...‬ ‫-אני פשוט לא מבינה.‬
‫למה אני לא מצליחה למצוא צלם לחתונה הזאת?‬
‫כי את אישה נוראית, אמא.‬
‫שני הצלמים האחרונים ששכרת עזבו בדמעות.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫באמת. הם בכו והכול.‬
‫הנה היא.‬
‫בוקר טוב לכולם.‬ ‫-בוקר טוב.‬
‫יקירתי?‬
‫תרשי לי.‬
‫תודה.‬
‫את מרגישה בסדר, מדלן?‬ ‫-כן, יש לי קצת ג'ט-לג.‬
‫שתי שמפניה. לי זה עוזר.‬
‫תודה.‬
‫את חייבת לטעום‬ ‫את תותי היער האלה. הם מעולים.‬
‫אני אתן לך אחד. הם טעימים.‬
‫מדלן, את רוצה בוקסטי?‬
‫מה?‬
‫איזו חמודה. זה מין פנקייק אירי.‬
‫בסדר, תודה.‬
‫שון, רציתי להגיד לך שהתקשרו מהמאפייה.‬
‫עוגת החתונה שהזמנו גבוהה מדי‬ ‫בשביל משאית המשלוחים.‬
‫אוי, לא.‬ ‫-אפשר להזמין עוגה יותר קטנה?‬
‫טוב מאוד.‬
‫אהבתי את החשיבה שלך, מדלן.‬ ‫-כל הכבוד, יקירה.‬
‫סוף סוף מישהי עם קצת היגיון.‬
‫נראה שמזג האוויר לא משתנה.‬ ‫בא לך לרכוב על אופניים?‬
‫דיברת איתי?‬
‫בטח שאיתי.‬
‫אמה ואני נלך לבוסתן לקטוף תפוחים.‬
‫קורי, רוצה לבוא איתנו?‬ ‫-אני לא יכול, יש לי אימון רוגבי.‬
‫אפשר ללכת לקטוף תפוחים?‬
‫אין לי מספיק קואורדינציה לאופניים.‬
‫אל תדברי שטויות, כולם יודעים לרכוב.‬
‫את יכולה להגביר קצת את הקצב, יקירתי?‬
‫פול, אני מנסה.‬
‫הם ממש מפתים.‬
‫מאדי, את עדיין שם?‬ ‫-אני באה.‬
‫היי.‬ ‫-שלום, גבירותיי.‬
‫היי, מאדי.‬
‫מאדי, את בסדר?‬ ‫-כן, אני בסדר.‬
‫את בסדר?‬ ‫-כן, אני פשוט אחזור לרכוב.‬
‫לא יודעת, נראית‬ ‫כמו מפגע בטיחות על הדבר הזה.‬
‫לא, אני אדחוף את האופניים לצדך.‬
‫קיוויתי להתאמן קצת, מותק.‬
‫זה בסדר, אני אקח את האופניים, מאדי.‬ ‫-לא!‬
‫לא יזיק לי לרכוב. אין לי הרבה צעדים היום.‬
‫אז בסדר. סיבוב זריז סביב הכפר?‬
‫רק אם תצליח לעמוד בקצב.‬
‫מילים קרביות.‬
‫כן, השארתי לך אבק!‬
‫אני אשיג אותך!‬
‫רוצה לקטוף תפוחים?‬ ‫-כן, בטח.‬
‫אני לא מאמינה שקטפנו כל כך הרבה תפוחים.‬
‫אולי נכין לקורי עוגת תפוחים?‬ ‫יכול להיות שהוא אוהב בחורות שאופות.‬
‫הנה את. חיפשתי אותך בכל מקום!‬
‫מדלן, את מבינה מה השעה?‬
‫יש לנו פגישה אצל החייט‬ ‫למדידות סופיות של שמלת הכלה שלך.‬
‫כבר יש לי שמלה, לא?‬ ‫אני ואמא שלי בחרנו אותה ביחד.‬
‫אגב אמא שלך,‬
‫נווין יאסוף אותה משדה התעופה‬ ‫וייקח אותה לחזרה.‬
‫אמא שלי תבוא?‬ ‫-מוטב מאוחר מלעולם לא.‬
‫כן, אני מסכימה.‬
‫אני לא רואה בעיה בזה שגברים עושים בוטוקס.‬
‫נכון? עכשיו אני לא צריך, אבל אולי בעתיד.‬
‫היי, אם.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫פול, יקירי, חשבתי‬ ‫שדיברת עם מדלן על שמלת הכלה.‬
‫דיברתי איתה.‬
‫נכון, מותק?‬ ‫-לא.‬
‫טוב, בכל מקרה, בואי.‬
‫וואו, לא כיף איתה.‬
‫אמא שלי תטפל בה.‬
‫איזו התאמה חלומית.‬
‫מרהיב.‬
‫נפלא.‬
‫וואו.‬ ‫-וואו.‬
‫סבתא שלי לבשה את השמלה הזאת ביום חתונתה.‬
‫וגם אמא שלי. וגם אני.‬
‫זאת מסורת משפחתית אצלנו, מדלן.‬
‫היא ממש כיפית.‬
‫כיפית?‬
‫שמלת וינטג' בנוסח לאנוואן.‬
‫זו שכיית אופנה, הספינקס של שמלות החתונה.‬
‫אולי אפשר להוסיף לה שסע?‬
‫כן, יש להם אותו.‬
‫- רב המכר החדש של פול קנדי -‬
‫שלום.‬ ‫-שלום.‬
‫אני אכין לך אותו.‬ ‫-תודה.‬
‫מזל טוב! אתה הלקוח המאה שלנו השבוע.‬
‫אהה, וואו.‬
‫מה שאומר שאתה זוכה‬
‫בעותק חינם של הספר החדש של פול קנדי.‬
‫זה בסדר, אין צורך, תודה.‬ ‫-אבל הוא בחינם.‬
‫בכל זאת.‬
‫בבקשה.‬
‫מתנה קטנה.‬ ‫-כמובן.‬
‫אחת מאלה.‬ ‫-מקסים.‬
‫והתשלום. בבקשה.‬
‫מושלם!‬
‫יום טוב.‬ ‫-גם לך. ביי.‬
‫- פסטיבל הגז -‬
‫- בוטל -‬
‫אחרייך.‬ ‫-תודה.‬
‫- ספרים נדירים -‬
‫נו, באמת. אתם לא רציניים.‬
‫חיכיתי לעבודה הזאת.‬
‫היא לא כזאת נוראית.‬ ‫-בטח שכן. על מה את מדברת?‬
‫מה תעשי, מאדי?‬ ‫-אני פשוט אלבש את השמלה.‬
‫כי זאת בסך הכול שמלה, וכי זה מה שפול רוצה.‬
‫וכי זה מה שביקשת.‬
‫שמעתן את זה?‬
‫הנה היא. זאת היא. היא ממש שם!‬
‫מי?‬
‫מאדי!‬
‫היי, חכי! תחזרי!‬
‫מה זאת אומרת? אני מרוצה מהמשאלה שלי.‬
‫את באמת מרוצה מהמשאלה שלך?‬
‫לאן את הולכת?‬
‫אני מתה על המשאלה שלי. תחזרי!‬ ‫בבקשה אל תיקחי אותה בחזרה!‬
‫שלום.‬
‫זה אתה!‬ ‫-את בסדר?‬
‫לא ראית שאני חוצה את הכביש?‬ ‫-כן, אבל רצת ישר עליי, אז...‬
‫טוב.‬ ‫-בבקשה.‬
‫זה בסדר. הסתדרתי.‬
‫הנה.‬ ‫-כל הכבוד.‬
‫היי, אמרת לי שאתה לא אוהב‬ ‫את הספרים של פול קנדי.‬
‫על מה את מדברת?‬ ‫-כשהיינו באוטובוס.‬
‫סליחה על הגסות, אבל אנחנו מכירים?‬
‫אתה לא זוכר?‬
‫אהה, כי זה לא קרה.‬ ‫-מה לא קרה?‬
‫כלום.‬ ‫-מאדי.‬
‫מה זה היה? פשוט ברחת לנו.‬ ‫-ראיתי...‬
‫מצאת צלם! נהדר. כל הכבוד, מדלן.‬
‫לא, אני...‬
‫אוליביה קנדי. ומי אתה?‬
‫ג'יימס. ג'יימס תומס. נעים מאוד.‬
‫את לא קרובה של פול קנדי, הסופר, נכון?‬
‫הוא הבן שלי.‬
‫וזאת כלתו לעתיד,‬ ‫אבל אתה כבר יודע את זה, כמובן.‬
‫למעשה, לא ידעתי.‬
‫הבעיה היא שג'יימס הוא לא צלם מהסוג הזה.‬
‫איך את יודעת?‬
‫אבל אתה צלם, נכון?‬ ‫-נכון.‬
‫כמה היית דורש?‬
‫תודה רבה על ההצעה,‬ ‫אבל אני לא חושב שאני האיש המתאים.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫אני לא ממש מצלם אנשים.‬
‫לא משנה מה השכר שלך, אני אשלם לך פי שלושה.‬
‫מתי אמרת שהחתונה?‬
‫אתה רואה שקורן פה‬ ‫אור יפהפה סביב הכלה והחתן?‬
‫מקסים.‬ ‫-זה מה שאני רוצה.‬
‫משהו נשגב.‬
‫ואת התמונות שלי צריך לצלם רק מצד ימין.‬
‫זה הצד הטוב שלי.‬
‫בסדר.‬
‫של מי המכונית שבשביל הגישה?‬
‫היי!‬
‫הגעת בדיוק בזמן, יקירי.‬
‫מדלן מצאה בשבילנו צלם חתונות.‬
‫ג'יימס תומס, זה פול, הארוס שלי.‬
‫קראתי כמה ספרים שלך.‬
‫תמיד נחמד לפגוש מעריץ.‬ ‫-אני בטוח שכן.‬
‫היחצ"ן שלי אמר‬
‫שאחרי החתונה צריך לצלם כמה תמונות יח"צ‬
‫של מדלן ושלי על רקע נופים איריים ציוריים.‬
‫הוא חושב שזה יחזק את המכירות.‬
‫לא רק חתונה, גם אירוע יח"צ מוצלח.‬
‫בדיוק.‬
‫במיוחד כיוון שמאדי היא העורכת של פול.‬
‫אולי שלושתכם תבלו מחר בסיבובים באזור?‬
‫אולי תמצאו מקומות יפים.‬ ‫-נשמע נהדר.‬
‫מה אתה אומר, פול?‬ ‫-רעיון מצוין. עשר בבוקר, ג'יימס?‬
‫בטח.‬
‫מדלן, את מוכנה ללוות את ג'יימס?‬
‫בטח.‬
‫אז את לא רק הארוסה שלו,‬ ‫את גם העורכת שלו. נוח מאוד.‬
‫אם תהיה איתנו מחר כל היום,‬ ‫תוכל להשאיר את הלעג בבית?‬
‫כיוון שטכנית, אין לי בית,‬ ‫אני לא יודע איפה להשאיר אותו.‬
‫אני אשתדל.‬
‫אני אמור להודות לך על העבודה, כנראה.‬
‫לא מפריע לי לומר שהיא תעזור לי מאוד.‬
‫כי לכל העולם יש מצלמה בכיס?‬
‫זה מה שאני תמיד אומר.‬ ‫-באמת?‬
‫כן.‬
‫נתראה בבוקר.‬ ‫-כן.‬
‫נחשי מה. את מתחתנת עם פול קנדי.‬
‫יש!‬
‫מה...?‬
‫פול?‬ ‫-מאדי! מה נסגר?‬
‫סליחה, ישנתי.‬ ‫-וואו, זה כואב.‬
‫זאת הייתה תגובה רפלקסיבית. פגעתי לך בעין?‬
‫פגעת לא רק בעין.‬
‫ממש סליחה. נפצעת?‬
‫אל... אל תיגעי בי.‬
‫בסדר.‬ ‫-בסדר?‬
‫כן.‬
‫ממש סליחה.‬
‫אתה בטוח שאתה בסדר?‬
‫הכול יופי-טופי.‬ ‫-בסדר.‬
‫שיחקת אותה, חבר.‬ ‫-תודה.‬
‫בוקר טוב.‬
‫איפה פול?‬
‫הוא לא בא.‬
‫למה לא?‬
‫הוא נפצע קלות אתמול בלילה.‬
‫הוא אמר שניסע לחפש מקומות.‬
‫לא משהו רציני, אני מקווה.‬ ‫-לא, הוא פשוט צריך קרח.‬
‫מה עם החברות שלך?‬ ‫-הן הלכו למניקור-פדיקור.‬
‫מוכן?‬
‫אז איך התחלת לעבוד כעורכת?‬
‫עבדתי כפרילנסרית בכתיבה,‬ ‫אבל זה לא פרנס אותי.‬
‫ואז קיבלתי עבודה בהוצאה לאור.‬ ‫-אז ככה הכרת את פול.‬
‫כן, הוא לא ממש הסתדר עם אף עורך,‬
‫ואנחנו התאמנו מהרגע הראשון.‬
‫מעניין.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫הפכים נמשכים, כנראה.‬
‫סליחה, פול ואני לא הפכים.‬ ‫יש לנו הרבה דברים במשותף.‬
‫תודה על התיקון. אני בטוח שהרשימה ארוכה.‬
‫אולי נהיה בשקט לרגע?‬ ‫ככה אני אוכל ליהנות מהנוף.‬
‫כרצונך.‬
‫- דה מוין, אייווה -‬
‫ומה איתך?‬ ‫-אנחנו לא חייבים לדבר עליי.‬
‫אבל הנוף פה נחמד.‬
‫יפה פה מאוד.‬ ‫-זה רק משתפר. בואי.‬
‫אז... אני חייב לשאול.‬
‫אתה באמת חייב?‬
‫תשאל.‬ ‫-בסדר.‬
‫למה את לא כותבת ספר משלך?‬
‫אני מנסה, אבל בזמן האחרון קצת קשה לי.‬
‫כי את עסוקה מדי בעבודה על הספר של פול.‬
‫לא, פשוט...‬
‫אני לא בטוחה שיש לי מה להגיד כרגע.‬ ‫-לכל אחד יש משהו להגיד.‬
‫פשוט צריך מספיק אומץ כדי להגיד את זה.‬
‫אתה קורא לי פחדנית?‬ ‫-בהחלט לא,‬
‫את המצאת את השם הזה לבד.‬ ‫-בסדר.‬
‫טוב, פול אמר‬ ‫שהוא רוצה נופים איריים אותנטיים.‬
‫זה בערך הכי אותנטי שיש.‬
‫וואו.‬
‫אלה צוקי מוהר.‬
‫את מכירה את המקום הזה?‬ ‫-שמעתי עליו.‬
‫מה דעתך?‬
‫אני מרגישה כאילו‬ ‫שנכנסתי לספר של ג'יימס ג'ויס.‬
‫לא הסופר שחשבתי שתזכירי.‬
‫ג'ויס הוא הסופר האהוב עליי.‬
‫באמת?‬
‫היי, אתה די טוב בזה.‬
‫תודה.‬
‫לצערי, אני לא חושבת‬ ‫שצוקים טרשיים זה הקטע של פול.‬
‫לא, סביר שלא. אבל זה הקטע שלך?‬
‫כן, לדעתי יפהפה פה.‬ ‫-גם לדעתי.‬
‫הייתי שמחה להתחתן פה.‬
‫למה לא?‬
‫כי החתונה בסוף השבוע,‬ ‫ואני לא רוצה להיות קשה.‬
‫לא נראה לי שלהביע דעה‬ ‫בנוגע לחתונה שלך זה "להיות קשה".‬
‫סליחה, אני פשוט אוהב להכיר את המצולמים שלי‬
‫לפני שאני מצלם אותם.‬
‫חשבתי שאתה לא מצלם אנשים.‬
‫אני מוכן לחרוג ממנהגי.‬
‫וואו!‬ ‫-זה היה נורא.‬
‫נראה כיף!‬
‫הת'ר, אמה, תכירו חבר שלי, פין.‬
‫היי, גם אני שושבין של פול. נעים מאוד.‬
‫פול, מה קרה לך?‬
‫סיפור ארוך.‬
‫אני מנסה למזער את הנזק. תסתכלי.‬
‫יראו את זה בתמונות?‬
‫יש לי קונסילר מדהים להשאיל לך.‬
‫מצוין. תודה.‬
‫הת'ר, דיברתי עם קורי על ההליכה בכנסייה.‬
‫צריך להתאמן כדי לדפוק כניסה נוצצת?‬
‫שמתי עליך עין, פין.‬
‫הוא מנסה לגנוב את אור הזרקורים.‬
‫אני יודע לרקוד, פול, אני לא אשקר.‬
‫אי אפשר לגנוב ממך‬ ‫את אור הזרקורים. להביא לך עוד קרח?‬
‫לא, לא. תישארי פה‬ ‫ותבדרי אותי כדי שלא ארחם על עצמי.‬
‫את תמיד מתחשבת כל כך?‬
‫לא בכולם.‬
‫יש לי מזל.‬
‫נראה שמתקרבת סערה.‬
‫כדאי שתחזרי, אני בטוח שיש לך מה לעשות.‬
‫לא ממש. אמא של פול כבר עשתה הכול.‬
‫איפה אמא שלך בכל המשוואה?‬
‫היא בדה מוין,‬ ‫אבל היא תגיע בטיסה לחזרה של מחר.‬
‫בטח תשמחי לראות אותה.‬
‫מעולה שהיא סוף סוף תגיע.‬ ‫היא יודעת מה לעשות במצבים כאלה.‬
‫הכול יהיה יותר קל.‬
‫אולי...‬ ‫-תעזרי לי, כן.‬
‫פשוט למשוך?‬
‫אלוהים אדירים!‬
‫סופה רצינית.‬ ‫-את יודעת מה אומרים על אירלנד?‬
‫אם מזג האוויר‬ ‫לא מוצא חן בעינייך, חכי חמש דקות.‬
‫זה ציטוט של מארק טוויין.‬
‫העץ הזה ממש גדול.‬ ‫-אכן כן.‬
‫וזאת דרך היציאה היחידה.‬
‫לא, בטח יש דרך מסביב.‬ ‫-אם היינו נוסעים בהאמר.‬
‫נצטרך להסתובב חזרה. זה בסדר,‬ ‫אני מכיר פאב מקסים שאפשר ללכת אליו.‬
‫רגע, באמת?‬
‫בואי, בואי.‬
‫תיכנסי למטה.‬ ‫-תודה.‬
‫בואי נלך.‬
‫זה פאב טוב. את תאהבי אותו.‬
‫וואו, מקום כיפי.‬
‫מגישים פה את הפיש אנד צ'יפס‬ ‫הכי טוב באירלנד.‬
‫חשבתי שאתה לא אוהב פיש אנד צ'יפס.‬ ‫-למה?‬
‫כי אמרת...‬
‫לא משנה.‬
‫ג'יימס תומס. חתיכת ממזר.‬
‫או'קלהאן, חתיכת חזיר.‬
‫מה שלומך, חבר? מה מביא אותך הנה?‬
‫עץ נפל על הכביש, אז אנחנו תקועים פה.‬
‫כן, שמעתי. שיימוס יטפל בו על הבוקר.‬
‫אבל כרגע הוא קצת גמור.‬
‫אם ככה, נצטרך שני חדרים ללילה.‬
‫רגע, אנחנו לא יכולים לישון פה.‬
‫בא לך לישון במכונית?‬
‫תן לי שנייה.‬
‫הגעתם לפול קנדי. אני לא יכול לגשת לטלפון.‬
‫מי החמודה?‬ ‫-תירגע.‬
‫אל תגיד לי שסוף סוף‬ ‫שכנעת מישהי שאתה שווה ניעור.‬
‫פול, זאת מאדי.‬
‫עץ נפל באמצע הכביש, אז אנחנו תקועים פה.‬
‫קוראים לה מדלן קלי,‬ ‫ואני מצלם את החתונה שלה.‬
‫החתונה שלה, הא?‬ ‫-די, די.‬
‫עושה רושם שנצטרך לישון פה.‬ ‫תחזור אליי כשתשמע את זה.‬
‫טוב, השארתי הודעה.‬
‫יופי. בואי נאכל.‬
‫שבו.‬ ‫-בסדר.‬
‫מה עם שתי כוסות סטאוט?‬
‫אפשר לקבל יין לבן, בבקשה?‬ ‫אני לא ממש שותה בירה.‬
‫לא הייתי אומר את זה בקול רם באזור הזה.‬
‫יעצרו אותך בחשד לבגידה.‬
‫הוא נראה בחור מעולה.‬ ‫-הוא מעולה.‬
‫טום ואני מכירים המון זמן.‬
‫עוד בילדות נהגתי‬ ‫לבקר באירלנד עם המשפחה, אז היא...‬
‫תופסת מקום חשוב בליבי.‬
‫באמת אין לך בית?‬
‫השבוע, הבית שלי‬ ‫הוא חדר שכור מעל "סקרפי מרפי".‬
‫אחר כך אחזור לנדוד בעולם‬
‫בלי שום דבר מלבד מצלמה ודרכון.‬
‫אתה לא מרגיש בודד ככה אחרי זמן מה?‬
‫אני...‬
‫יש חירות בחיים בלי קשרים.‬
‫אולי פשוט עוד לא מצאת מישהי‬ ‫שאתה רוצה לבלות איתה את כל חייך.‬
‫כמו שאת מצאת?‬
‫את משחקת בחיצים?‬
‫לא לאחרונה.‬
‫בואי נשחק עכשיו.‬
‫בואי נתחיל.‬
‫זה עניין של אחיזה, מנח וביטחון.‬
‫אתה ממש לא אוהב לדבר על עצמך, מה?‬ ‫-למה את אומרת?‬
‫כי אתה כל הזמן מחליף נושא.‬
‫כפות הרגליים אמורות להישאר על הרצפה.‬
‫אתה מבין?‬
‫הפעם, תנסי מנח כזה.‬
‫רק הזרוע זזה.‬
‫אתה איש מסתורין.‬
‫אם תמשיכי לדבר איתי,‬ ‫לא תוכלי לדמיין את המטרה.‬
‫זה היה ערמומי.‬ ‫-אני לא ערמומית.‬
‫אז אולי זה מזל אירי.‬
‫ואולי זה פשוט אתה.‬
‫זאת אומרת, אתה מאמן טוב.‬ ‫-את תלמידה טובה.‬
‫אני מתחתנת בעוד יומיים.‬
‫נכון.‬
‫המשקאות שלכם.‬
‫והחדרים שלכם.‬
‫מקסים. תודה, טום.‬ ‫-תיהנו.‬
‫תודה.‬
‫רוצה לטעום?‬ ‫-בטח.‬
‫לא רע.‬
‫ריקוד אחד לפני שנלך לישון.‬ ‫-בסדר.‬
‫סליחה, אני צריכה לעבור פה.‬
‫מקרה חירום משפחתי. אני חייבת לעבור. בבקשה.‬
‫סיימת, סיימת.‬
‫תודה. ביי.‬
‫היי. חיכיתי המון זמן בדלפק הלא נכון,‬
‫ופספסתי את הטיסה.‬
‫אני צריכה שתמצאי לי טיסה אחרת מיד.‬
‫המנהלת קלי! זאת אני, אלגרה.‬
‫כן, שלום, אלגרה.‬ ‫-היי.‬
‫אני צריכה להגיע‬ ‫בדחיפות לאירלנד. הבת שלי מתחתנת.‬
‫מאדי מתחתנת?‬ ‫-כן. אני קצת לחוצה בזמן.‬
‫פספסתי את הטיסה לדבלין.‬ ‫את יכולה למצוא לי טיסה אחרת?‬
‫ואני צריכה גם טיסת קישור‬ ‫לשדה התעופה נוק במערב אירלנד.‬
‫בדיוק. איך פספסת את הטיסה?‬
‫תקלה בשעון.‬
‫ישנת יותר מדי. איזה טירוף.‬
‫הייתה הפסקת חשמל,‬ ‫והשעון המעורר בטלפון פשוט...‬
‫מה את עושה?‬ ‫-שולחת הודעה לקימי.‬
‫זוכרת אותה מהריתוק? היא הולכת להתחרפן.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫שמישהו יעזור לי. בבקשה, תעזרו לי!‬
‫בואי.‬
‫בבקשה, תתניע, בבקשה.‬ ‫-לא, כלום.‬
‫אני לא מאמינה.‬ ‫אני אאחר לחזרה של החתונה שלי.‬
‫אולי יש מים במאייד.‬
‫אפשר לנסות להתניע בדחיפה.‬ ‫-מה זה?‬
‫אתם תדחפו, ואני אשחרר את המצמד.‬
‫בסדר, בטח.‬ ‫-כן, יופי.‬
‫בסדר, מוכנים?‬
‫בסדר.‬
‫תדחפו.‬
‫הצלחה!‬
‫אוי, לא.‬
‫אני אביא סמרטוט.‬
‫נסתפק בסמרטוט.‬
‫טוב, אין זכר למדלן.‬
‫קודם אמא שלה איחרה לטיסה,‬ ‫ועכשיו אנחנו מחכים לבת.‬
‫אני מקווה שזו לא תכונה משפחתית.‬ ‫-אי אפשר להמציא את זה.‬
‫אני בטוחה שמאדי תגיע בכל רגע.‬
‫עצים כאלה מאתגרים לפעמים,‬
‫ולא ברור אם היה להם מסור שרשרת,‬
‫נכון, אם?‬ ‫-כן, בטח.‬
‫לא ייאמן שלא הבאת מטען.‬
‫גם את לא הבאת.‬
‫המכונית יכולה לנסוע יותר מהר?‬
‫לא.‬ ‫-יופי.‬
‫זה לא מצחיק.‬ ‫-זה די מצחיק. יהיה בסדר.‬
‫תסתכלי.‬
‫חברים אהובים, התכנסנו כאן היום‬
‫כדי להלל את אהבתם של שני הצעירים האלה, ש...‬
‫חכו! הגעתי. הגעתי.‬
‫אני מצטערת. אני ממש מצטערת.‬
‫ניצלת בקושי. כמעט איבדת את מקומך.‬
‫בואי הנה.‬
‫סליחה.‬
‫מה קרה לך?‬ ‫-טוב...‬
‫אני חושש שאני אשם.‬
‫היינו בדרך חזרה מצוקי מוהר.‬
‫מה עשיתם במלכודת התיירים הזאת?‬
‫איך התלכלכת בבוץ?‬
‫טוב, עכשיו כולנו ביחד, וזה מה שחשוב.‬
‫אפשר לגשת לעניין?‬
‫בעוד שעה, האורחים יגיעו‬ ‫לחזרה של ארוחת הערב.‬
‫אז בסדר. בואו נדלג לחלק הטוב.‬
‫אתה רשאי לנשק את הכלה.‬
‫ג'יימס?‬
‫מה?‬
‫מי זה ג'יימס?‬
‫זה אני.‬
‫מה קרה?‬
‫התעלפת.‬
‫זאת היא!‬
‫זאת מי?‬
‫בריג'יד הקדושה?‬
‫בגללה כל זה קורה.‬
‫את חושבת שהיא שתתה ויסקי?‬ ‫-שון, בבקשה.‬
‫זה בטח מהלחץ.‬ ‫-את צריכה מים?‬
‫לא, אני רק... קצת מסוחררת. זה הכול.‬
‫את בטוחה שאת בסדר?‬ ‫-כן, בטח שאני בסדר.‬
‫אני מתחתנת עם פול קנדי.‬
‫נכון.‬
‫אולי נמשיך?‬
‫ודאי, אבי. סליחה.‬
‫איפה היינו?‬
‫שקט, כולם. בעלי היקר, שון, מקבל את הבמה.‬
‫תודה, יקירתי.‬
‫מי ייתן ולבבותיכם יהיו קלים ומאושרים.‬
‫מי ייתן ותחייכו חיוך רחב חושף שיניים.‬
‫ומי ייתן ויהיה בכיסכם תמיד מטבע או שניים.‬
‫אל חשש, מאדי, את מתחתנת עם בן משפחת קנדי.‬
‫לחיים.‬ ‫-לחיים!‬
‫את שותה גינס, מאדי?‬ ‫-אני מתחילה לאהוב את זה.‬
‫טוב, לכבוד הזוג המאושר,‬
‫נשחק עכשיו את המשחק "עד כמה אתם מכירים".‬
‫שלוש שאלות.‬ ‫אם תענו נכון, שניכם תשתו כוסית.‬
‫אם תטעו, כולנו נשתה כוסית.‬
‫צריך לשתות בכל מקרה? אפשר לשחק משחק אחר?‬
‫לא, את לא תתחמקי. קורי ממציא את החוקים.‬
‫בסדר. שאלה ראשונה. מי הסופר האהוב על מאדי?‬
‫שאלה קלה.‬
‫פול קנדי.‬
‫לא. יפה מאוד. לא.‬
‫ארוסתי אוהבת קלאסיקות.‬ ‫הסופר האהוב עליה הוא...‬
‫ג'יימס ג'ויס.‬
‫...צ'רלס דיקנס.‬
‫נכון.‬
‫נקודה אחת לזוג המאושר.‬
‫שאלה שנייה.‬ ‫לצלילי איזה שיר רקדתם ביחד לראשונה?‬
‫לא היה שיר כזה.‬
‫מאדי לא יודעת לרקוד, נכון?‬
‫לא.‬
‫טוב, אחי, שמענו אותך מספיק.‬ ‫השאלה האחרונה מופנית אלייך, מאדי.‬
‫איפה פול הציע לך נישואים?‬
‫את זה היא יודעת.‬ ‫-תעני בכל זאת.‬
‫הציע לי?‬
‫כן, את יודעת, איך יש לך טבעת על האצבע?‬
‫קדימה, מאדי, ספרי להם.‬
‫טוב...‬
‫זה היה במקום ממש מיוחד.‬
‫ממש מיוחד.‬
‫ממש, ממש מיוחד, ו...‬
‫נכון, לא? היה ממש יפה ומיוחד.‬
‫זה היה ב"או'טול",‬ ‫בברוקלין, ביום ההולדת שלי.‬
‫בדיוק.‬
‫נכון, זה היה ב"או'טול" בברוקלין.‬
‫ביום ההולדת שלך.‬ ‫-ביום ההולדת שלי.‬
‫ואז...‬
‫ואז מאדי הסתכלה עליי,‬
‫ושאלה, "מה אני צריכה לעשות‬ ‫כדי שתיקח אותי לאירלנד?"‬
‫ואני אמרתי,‬
‫"נצטרך להתחתן שם".‬
‫ואז...‬
‫היא סתם צוחקת איתכם.‬
‫ואז כרעת ברך והצעת לי נישואים.‬
‫אני הצעתי?‬
‫זאת אומרת, כן, ברור, אני הצעתי.‬
‫אני, אנוכי, כן, אני הצעתי.‬ ‫-את.‬
‫והשאר היסטוריה, כמו שאומרים.‬
‫את בסדר? מה קרה?‬ ‫-כואב לי.‬
‫בואי.‬
‫סליחה.‬
‫ג'יימס, חשבתי שכדאי שאציץ בתמונות.‬
‫אני חושבת שכדאי שתישן פה הלילה.‬
‫ביקשתי מנווין שיכין לך את החדר במגדל.‬
‫נווין. מקסים.‬
‫נתראה בבוקר.‬ ‫-נהדר.‬
‫תודה על היום.‬ ‫-ודאי. תודה על ההזמנה.‬
‫אתה כבר הולך?‬
‫לא, אני רק אורז את הדברים לפני הלילה.‬
‫אוליביה ביקשה שאשן בחדר האורחים במגדל.‬
‫נשמע יוקרתי.‬
‫אני חושב שהיא לא סומכת עליי‬ ‫שאגיע מחר בזמן אחרי תקרית העץ.‬
‫תודה שלקחת אותי‬ ‫לראות את הצוקים, וגם על הריקוד.‬
‫אני אוהב לחשוב שאני צלם שמעניק שירות מלא.‬
‫זה בדיוק כמו שדמיינת?‬
‫מה?‬ ‫-זה.‬
‫כל זה.‬
‫קודם נראית מבולבלת,‬ ‫כאילו שאת ופול לא באמת מכירים כל כך טוב.‬
‫זה מגוחך. ברור שאנחנו מכירים.‬
‫צ'רלס דיקנס?‬ ‫-כל אחד יכול לטעות.‬
‫כן.‬
‫אני מקווה שאת לא טועה.‬
‫אתה לא יכול להגיד לי דבר כזה.‬
‫אנחנו בקושי מכירים. בילינו ביחד יום אחד.‬
‫אני מודה שזה היה יום יפהפה,‬
‫מלא בנופים דרמטיים ובגשם רומנטי,‬
‫אבל זה לא נותן לך זכות לפקפק בבחירות שלי.‬
‫מחר אני מתחתנת עם פול קנדי.‬
‫כי הצעת לו.‬
‫רגע, מה, אתה חושב‬ ‫שלאישה אסור להציע לגבר נישואים?‬
‫ברור שלא,‬ ‫אבל אם היית החברה שלי, לא הייתי מחכה.‬
‫הייתי מציע לך קודם.‬
‫יודע מה? אולי עדיף שלא תבוא לחתונה.‬
‫אני אגיד לאוליביה.‬
‫בסדר. תצלם.‬ ‫-בסדר. לא תראי אותי יותר.‬
‫אחרי החתונה, אני טס לבוליביה‬ ‫לצלם לטאת עצים בסכנת הכחדה.‬
‫מה? מתי אתה טס?‬ ‫-ביום ראשון.‬
‫יופי, בדיוק בזמן‬ ‫כדי להמשיך לברוח מהחיים שלך.‬
‫סליחה שאמרתי את זה.‬
‫קצת מאוחר מדי.‬
‫אמא?‬
‫מאדי, מצאתי טיסה. אני תכף עולה למטוס.‬ ‫-באמת?‬
‫חדשות נפלאות.‬ ‫-אני אמורה להספיק לחתונה.‬
‫אל תאספי אותי. אני אקח מונית.‬
‫בסדר. אמא, אני ממש שמחה‬ ‫שאת באה. אני ממש צריכה לראות אותך.‬
‫אגיע בקרוב,‬
‫ואדאג שהחתונה שלך ושל פול‬ ‫תהיה פשוט מושלמת.‬
‫תודה, אמא.‬
‫זוהי הודעה על החלפת שער.‬ ‫טיסה 47 לדבלין תמריא כעת...‬
‫מה אמרו עכשיו? חכי רגע, מתוקה.‬
‫מה אמרו? לאן כולם הולכים? מה קורה?‬
‫אני חייבת ללכת. ביי.‬ ‫-אמא?‬
‫אני צריכה לעבור.‬
‫היי.‬
‫היי. נראה שאתה נהנה. אמה רקדנית טובה, מה?‬
‫כן. אולי היא יכולה לתת לך‬ ‫כמה עצות לקראת מחר.‬
‫כמעט שכחתי. כתבתי לנו נדרים.‬ ‫שלחתי לך באימייל.‬
‫רגע, כתבת נדר בשבילי?‬
‫מאדי, אני סופר.‬
‫אבל אולי תוכלי לשדרג אותם קצת?‬
‫פול, אתה יכול לגשת לרגע?‬
‫זימנו אותי. את באה?‬
‫אני חושבת שאלך לישון,‬ ‫אם זה בסדר. אני די מותשת.‬
‫בסדר. אני אשן הלילה בחדר האורחים.‬
‫אני לא רוצה מזל רע לפני החתונה.‬
‫לא, לא כדאי.‬
‫לילה טוב.‬ ‫-לילה טוב.‬
‫- תודות -‬
‫- בעריכתה של מדלן קלי. -‬
‫- רומן ללא שם מאת מדלן קלי‬ ‫פרק ראשון -‬
‫- בבקשה, מותק! נדרי חתונה מאת פול קנדי -‬
‫הלילה הזה היה נפלא.‬ ‫-כן, נכון?‬
‫כן. הלוואי שהוא היה נמשך לנצח.‬
‫הלוואי.‬
‫לילה טוב.‬ ‫-לילה טוב.‬
‫הפרחים האלה צריכים להגיע לכנסייה.‬ ‫בוקר מושלם לחתונה.‬
‫יצאה לך תמונה טובה?‬
‫נראה לי, כן.‬
‫נדמה לי שאת צריכה להתכונן לחתונה.‬
‫כן, לקחתי לי רגע.‬
‫אני אשאיר אותך לבד.‬
‫ג'יימס, אני ממש מצטערת‬ ‫על מה שקרה אתמול בלילה.‬
‫אין צורך בהתנצלות.‬
‫את עמוסה.‬
‫קראתי את הספר שלך.‬ ‫-התכוונת לספר של פול.‬
‫אני יודע מה אמרתי.‬
‫הוא יותר טוב מהספרים האחרים שלו.‬
‫הרבה יותר טוב.‬
‫מעניין איך זה קרה.‬
‫לא שיניתי כל כך הרבה.‬
‫למה עשית את זה?‬ ‫-את מה?‬
‫לערוך ספר זה דבר אחד,‬
‫אבל את לא אמורה לערוך את החיים שלך.‬
‫אני לא עורכת את החיים שלי, אני רק...‬
‫זה אולי נשמע מוזר,‬
‫אבל אני לא בטוחה‬ ‫שאלה אמורים להיות החיים שלי.‬
‫אם ככה, זה הזמן לדבר.‬
‫זה מה שאת באמת רוצה, מאדי?‬
‫פול הוא באמת האדם‬ ‫שאת רוצה לחלוק איתו את חייך?‬
‫החתונה עם פול היא משאלה שמתגשמת.‬
‫בסדר.‬
‫אז למה את כל כך עצובה?‬
‫מכאן.‬
‫ההינומה שלך מרהיבה. את נראית מדהים.‬
‫טוב, זהו זה. אני לא מאמינה שזה באמת קורה.‬
‫גם אני לא. את יכולה‬ ‫לעשות לי טובה ולבדוק אם אמא שלי הגיעה?‬
‫היא לא עונה לטלפון.‬ ‫-בהחלט. אני אבדוק.‬
‫בסדר. תודה.‬
‫שלום, אבי.‬
‫את מוכנה, מדלן?‬
‫כנראה.‬
‫כנראה?‬ ‫-פשוט...‬
‫אבי, אני חושבת שעשיתי משהו רע.‬
‫מה עשית, יקירה?‬
‫ביקשתי משאלה מבריג'יד הקדושה.‬
‫זה הכול? צריך להיזהר איתה.‬
‫היא ידועה בזכות חוש ההומור שלה.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫כשמבקשים ממנה משהו,‬ ‫לא תמיד מקבלים ממנה את מה שרוצים,‬
‫אבל תמיד מקבלים ממנה את מה שצריך.‬
‫זה הסימן שלי.‬
‫הכול יסתדר על הצד הטוב ביותר. נתראה בחוץ.‬
‫זה מתחיל!‬
‫הגבות שלי זהות?‬
‫המאפרת שאוליביה שכרה עצבנית ביותר.‬
‫ואני חושבת שעצבנתי אותה.‬ ‫-את נראית נהדר.‬
‫אני מצטערת, אם.‬
‫על מה?‬
‫עלייך ועל פול.‬
‫על מה את מדברת?‬
‫אני יודעת שיש לכם רגשות הדדיים.‬
‫ראיתי אתכם אתמול בחצר.‬
‫לא קרה שום דבר.‬
‫אני מכירה אותך מאז שהיינו ילדות, אם.‬ ‫זה בסדר, את יכולה לספר לי.‬
‫מאדי.‬
‫את מאמינה בגורל?‬
‫לפעמים.‬
‫אני לא יודעת למה,‬
‫אבל מהרגע שבו הכרתי את פול,‬
‫פשוט הייתה לי תחושה‬ ‫שאנחנו אמורים להיות ביחד.‬
‫בחיים אחרים, אולי באמת יכולנו להיות ביחד.‬
‫אבל לא בחיים האלה.‬
‫לא ייאמן שאת מקבלת את זה כל כך טוב.‬
‫זה היום הגדול שלך, ואני הורסת אותו.‬
‫זאת לא אשמתך. באמת.‬
‫אני אנסה לסדר הכול.‬
‫סליחה.‬
‫היי.‬ ‫-תפסיקו לנגן.‬
‫שלום.‬ ‫-זאת השמלה?‬
‫מה קורה פה?‬ ‫-אוי ואבוי.‬
‫מה היא לובשת? איפה שמלת הכלה המשפחתית?‬
‫שלום לכם.‬
‫למי שלא מכיר אותי, אני מאדי, הכלה.‬
‫או לפחות הייתי אמורה להיות.‬
‫אתם מכירים את פול, כמובן.‬
‫הוא בחור ממש מעולה, וגם סופר טוב.‬
‫הרבה פעמים אומרים לי‬ ‫שאני צריכה לדבר בשם עצמי.‬
‫אז הנה זה בא.‬
‫פול חשוב לי מאוד,‬
‫אבל אני לא מאוהבת בו.‬
‫ואני די בטוחה שהוא מרגיש ככה כלפיי.‬
‫מאדי.‬
‫אני פשוט חושבת שאם כבר עושים דבר כזה,‬
‫כמו חתונה ונישואים, וחיים,‬
‫זה צריך להיות עם מישהו שאוהבים,‬ ‫לא סתם מישהו שרוצים להיות איתו.‬
‫זה צריך להיות מישהו שאת מוצאת,‬
‫או אפילו מישהו שמוצא אותך.‬
‫אני מצטערת. זה לא יעלה על הדעת!‬
‫פול, איך נתת לזה לקרות?‬
‫אני?‬
‫הכול באשמתו.‬
‫הצלם?‬ ‫-ראיתי אותך עם מאדי בבוקר.‬
‫ליד בריכת הנופרים.‬
‫רגע, ומה עם מה שקרה‬ ‫איתך ועם אמה אתמול בחצר?‬
‫זה לא רלוונטי.‬ ‫הליצן הזה מנסה לגנוב את הכלה שלי.‬
‫לפחות לא גנבתי‬ ‫את הרעיונות של מאדי ואמרתי שהם שלי.‬
‫על מה אתה מדבר?‬ ‫-על הספר החדש שלך.‬
‫טוב...‬
‫אני כתבתי אותו.‬
‫לא נכון. אני כתבתי אותו.‬
‫והנה האמת.‬
‫פול, די!‬
‫לא, את צודקת.‬
‫סליחה. אני מצטער.‬
‫בוא הנה!‬
‫לא! די!‬
‫מאדי, זה לא עוזר!‬
‫פול, תפסיק!‬
‫הרגל שלי!‬
‫שון, אל תעמוד שם ככה, תעשה משהו!‬
‫קדימה, בן, קטן עליך.‬
‫לאט לאט.‬ ‫-מי זה?‬
‫- אמא -‬
‫תעזוב את אחי!‬
‫אמא? איפה את?‬
‫אל תיבהלי, אבל אני בבית החולים בדה מוין.‬
‫מה? את בסדר?‬ ‫-אני בסדר גמור.‬
‫יש לי פשוט סדק בעצמות כף הרגל,‬
‫וחבורה קטנה בראש, אבל אני כבר זוכרת הכול.‬
‫תגידי לי, מתוקה,‬ ‫החתונה הייתה כמו בחלומות שלך?‬
‫קורי!‬
‫לא הייתי חולמת על זה בחיים.‬
‫למה אתה לא תופס אותו! תעזור לי!‬
‫תעזוב את הרגל שלי!‬
‫מה הבעיה שלך? מה?‬
‫אמא, אני אחזור אלייך.‬
‫ג'יימס!‬
‫למי אתה עוזר?‬
‫פול! נפצעת?‬
‫לא, אני חושב שלא.‬
‫לא ייאמן שאמרת שאני לא רלוונטית!‬
‫מה?‬
‫זה לא מה שהתכוונתי להגיד. סליחה! תחזרי!‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫בואי לא נערב אותו בעסק הזה.‬
‫ג'יימס.‬
‫חכה, ג'יימס.‬
‫עשיתי טעות.‬
‫חבל שהמשכתי עם העבודה הזאת.‬ ‫אני מעורב בה יותר מדי מבחינה רגשית.‬
‫באמת?‬ ‫-שמעת מה פול אמר.‬
‫הוא חושב שאני אשם בכל זה,‬
‫ולמען האמת, זה כנראה נכון.‬
‫אתה לא אשם.‬
‫אם גרמתי לך לפקפק בעצמך, אני באמת מצטער.‬
‫אבל...‬ ‫-הדבר הכי טוב שאני יכול לעשות...‬
‫הוא פשוט להתרחק ממך.‬
‫אבל שום דבר מזה לא באשמתך.‬
‫אני מאחל לך את כל האושר שבעולם, באמת.‬
‫אני לא אהיה מאושרת בלעדיך.‬
‫אני יודעת שכרגע זה לא הגיוני,‬
‫אבל אני מאמינה בלבי שנועדנו להיות ביחד.‬
‫לא ככה.‬
‫ג'יימס, עצור!‬
‫היי שלום, מאדי.‬
‫טוב, אני פה.‬
‫אני יודעת שאת פה, בריג'יד, את יכולה לצאת.‬
‫בבקשה! זאת הייתה טעות אחת גדולה.‬
‫פול, החתונה, ג'יימס.‬
‫פשוט תבטלי הכול!‬
‫בריג'יד הקדושה!‬
‫אין צורך לצעוק, יקירה.‬
‫אני ממש פה.‬
‫אני צריכה לבטל את המשאלה שלי.‬
‫אני חוששת שזה לא אפשרי. המשאלה כבר הוגשמה.‬
‫אבל הכול השתבש לגמרי.‬
‫באמת? או שקרה בדיוק מה שהיה צריך לקרות?‬
‫את צודקת, ולמדתי את הלקח.‬
‫אני צריכה להגשים את הגורל של עצמי.‬
‫אם ככה, זה משהו אחר.‬
‫רגע, תחזרי. לאן את הולכת?‬
‫בבקשה, בריג'יד הקדושה,‬ ‫תני לי לבטל את המשאלה!‬
‫בסדר.‬
‫בסדר. אני יכולה לעשות את זה.‬
‫אני רק צריכה קצת רוח.‬
‫איפה הרוח? בסדר.‬
‫תני לי בריזה קטנה, משהו.‬
‫אני מוכנה לקחת מה שיש. בסדר.‬
‫פשוט תבטלי את המשאלה שלי!‬
‫יש פה מישהו?‬
‫מה את עושה?‬
‫למה את לא לבושה?‬ ‫-זאת שמלת שושבינה.‬
‫כן, והיא אמורה להיות על השושבינה.‬
‫הטבעת נעלמה.‬ ‫-איזו טבעת?‬
‫אלה פול ואמה!‬
‫הכול בסדר?‬
‫זה מדהים!‬
‫אני שמחה שאת חושבת ככה. בואי נתחיל לזוז.‬
‫היי, אמא.‬ ‫-היי, מתוקה.‬
‫איך הרגל שלך?‬
‫הרגל? התכוונת לדלקת הפרקים שלי.‬
‫היא לא עושה בעיות‬ ‫מאז שהתחלתי לקחת תוסף תזונה.‬
‫חדשות ממש טובות.‬
‫תודה, מתוקה.‬
‫ג'יימס?‬
‫סליחה.‬
‫בסדר. הנה זה בא.‬
‫תודה.‬
‫ויסקי, בבקשה.‬
‫יופי של מסיבה.‬ ‫-כן.‬
‫בבקשה.‬ ‫-תודה.‬
‫לחיים.‬ ‫-לחיים.‬
‫בסדר, הוא לא בקטע שלי.‬
‫אני ממשיכה הלאה.‬
‫יופי לך.‬ ‫-תודה.‬
‫שמפניה, בבקשה.‬
‫שלום, חתיך.‬ ‫-היי.‬
‫בא לך לרקוד?‬ ‫-בטח.‬
‫בסדר. פחות דיבורים.‬
‫היי.‬ ‫-היי. נהנית?‬
‫כן, הטקס היה יפהפה, ולבשת את השמלה שהבאת.‬
‫זה לא היה קורה בלעדייך.‬
‫מאדי, כל החיים שלי חיפשתי מישהו כמו פול.‬
‫אני שמחה בשמחתך.‬
‫הנה הצלם. נשאר לי שפתון?‬
‫את נראית מושלם.‬
‫הנה החברה שלי.‬
‫מזל טוב, פול. אמה אישה מדהימה.‬
‫יש לך מזל שהיא שלך.‬ ‫-לכולנו יש מזל.‬
‫דיברתי עכשיו בטלפון עם המו"ל.‬
‫המכירות בארה"ב אדירות.‬ ‫הם רוצים ספר המשך בהקדם המיידי.‬
‫אני יוצא לירח דבש של חודש, כמובן.‬
‫אכפת לך להתחיל את הסיפור בלעדיי?‬
‫תלוי.‬
‫במה?‬
‫אני אקבל קרדיט על כתיבה משותפת?‬
‫מדלן, זה לא עובד ככה.‬
‫רק אני מקבל קרדיט.‬
‫את תערכי את הסיפור,‬ ‫והשם שלי ימכור את הספר.‬
‫לכן אנחנו צוות מושלם.‬
‫יודע מה, פול? צוותים לא עובדים ככה.‬
‫אני חוששת שהפעם תצטרך להסתדר לבד.‬
‫לאן את הולכת?‬
‫לכתוב סיפור משלי.‬
‫תיהנו.‬
‫תודה, מרפי.‬ ‫-לחיים.‬
‫מה אפשר להביא לך?‬
‫היי, אני מחפשת‬ ‫את ג'יימס תומס. הוא שוכר פה חדר.‬
‫ג'יימס? הוא כבר נסע. בדיוק פספסת אותו.‬
‫באמת?‬
‫אולי תצליחי להשיג אותו.‬ ‫-בסדר, תודה.‬
‫בבקשה.‬ ‫-תודה רבה.‬
‫המקום הזה תפוס?‬
‫תלוי אם תנסי שוב לגנוב לי מזוודה.‬
‫תודה.‬ ‫-זה בסדר.‬
‫איזה צירוף מקרים.‬ ‫-הכפר הזה קטן.‬
‫אז אתה צלם טבע, נכון?‬
‫רציתי לבקש ממך עצה בקשר למשהו.‬
‫בסדר.‬
‫אני עושה תחקיר על לטאת העצים הבוליביאנית.‬
‫הן בסכנת הכחדה, אתה יודע.‬
‫הציעו לי עבודה בבוליביה,‬ ‫לצלם את הלטאה הזאת.‬
‫מתי אתה טס?‬ ‫-אני לא טס. סירבתי להצעה.‬
‫באמת?‬
‫טוב, רגע אחרי שירדת מהאוטובוס,‬
‫פגשתי אישה מעניינת מאוד,‬
‫שעודדה אותי להישאר פה קצת.‬
‫לראות מה יקרה.‬
‫כמה זמן תהיי באירלנד?‬
‫כמה שצריך.‬
‫אני מתכננת לכתוב ספר על צוקי מוהר.‬
‫אתה מכיר אותם?‬
‫אחד מהמקומות האהובים עליי.‬
‫גם עליי.‬
‫אולי נוכל לנסוע לשם פעם ביחד.‬
‫אני אשמח.‬
‫על מה הספר?‬
‫יש לי רעיון מטורף.‬
‫בא לך לאכול אחר כך משהו?‬ ‫-אני אשמח.‬
‫אני מכיר פאב מקסים שאפשר ללכת אליו.‬
‫אפשר לשחק שם בחיצים?‬
‫בהחלט.‬
‫יש אפילו מוזיקה חיה.‬
‫אתה רוקד?‬ ‫-כן.‬
‫הייתה לי תחושה.‬
‫- לזכרה של אנדריאה סו טאונסנד -‬
‫תרגום כתוביות: ברונק פרלמוטר‬