Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Kupujeme matrace,
péra do postelí, lednice.
Sporáky, pračky, mikrovlnky.
Kupujeme...
RITA MORA CASTROVÁ - PRÁVNIČKA
- Haló? - Jak to jde?
Skoro to mám.
Správce budovy nebude vypovídat.
- Cože? - Správce nebude vypovídat.
Přijme to porota?
To je moje starost, zařídím to.
Zahrajeme to na sebevraždu.
- Sebevraždu. - Přesně tak.
Dobře, pane.
- Spoléhám na tebe. - Dělám na tom.
Dobrou noc.
Ten parchant zabil svou ženu a my to označíme za sebevraždu.
PŘÍPAD: GABRIEL MENDOZA
Rutinní případ?
ZAHAJOVACÍ ŘEČ
Pane soudce,
Vaše Ctihodnosti,
vážení právníci rodiny zemřelé,
vážení kolegové ze strany žalující,
členové poroty a tak dále.
Souhlasím se svými kolegy ze strany obžaloby.
Tyto případy se dějí až moc často.
Je to případ o násilí.
Díky.
O čem dnes mluvíme?
Mluvíme o páru.
O páru, který tvořil klient se svou ženou,
z jejíž vraždy je obviněn.
Vzestupy a pády.
O čem dnes mluvíme?
O násilí.
O násilí, lásce, smrti.
O trpící zemi.
O čem dnes mluvíme?
Mluvíme o páru.
O páru, který tvořil klient se svou ženou,
kterou nemohl zachránit od sebevraždy.
Úspěšný pár, kterému lidi záviděli. Ale také štědrý.
Kdo je v Mexiku neměl rád?
Není to pohádka.
Je to milostný příběh.
Zpátky k faktům.
O čem dnes mluvíme?
O spravedlnosti na prodej?
Podplacené rozsudky, prodané bulvárem.
Sťatí napravo, naivky nalevo.
Ulice přetékající zvěstmi.
Ještě kávu?
Ano, prosím.
Otevřete dveře
do soudní síně svého svědomí.
Poslouchejte! Zodpovězte mou otázku!
Dali byste mému klientovi, panu Gabrieli Mendozovi,
právo milovat jeho ženu?
Vaše Ctihodnosti,
volám po vítězství lásky,
neviny.
Porážce zlého úmyslu.
Když mluvíme o násilí,
mluvme o soucitu.
Mluvme o našich zemřelých, o našich stínech.
Pozdravme náš svět.
Když mluvíme o násilí...
Otevřeme naše srdce.
Milujme ženy, odpusťme mužům.
Přijměme bídu.
Bída.
Muž s velkým srdcem
je obětí médií, která ho očerňují.
Prosím?
Přijdete pozdě.
No jo, sakra!
Gabriel Mendoza svou ženu nezabil!
Vzala si život!
Tohle je proces pro média, která ho očerňují!
Vystavila mého klienta a jeho ženu tlaku veřejnosti.
Máme pocit, že je naším právem je vinit
a odsoudit.
Dnes si přeji... No...
Ten pitomec všechno zapomene.
Rád bych apeloval na vaše svědomí, dámy a pánové.
Myslíte, že můj klient Gabriel Mendoza...
Vypadá jako zločinec.
...vůči jakékoli ženě? Vůči jakékoli osobě?
Vyvrátil jsem ne jeden...
...ale všechny argumenty obžaloby.
Požaduji propuštění svého klienta...
Pana Gabriela Mendozy.
Děkuji.
Takový kecy!
S mým klientem jsme nikdy o soudním systému naší země nepochybovali.
Haló, mami?
Ano, vyhráli jsme. Vyhráli jsme!
Ano, jsem ráda. Ale cítím se hrozně.
Říkala jsem... To je jedno.
V neděli?
Ne, mám spoustu práce.
Zavolám pak, mami.
Přej mi štěstí.
Promiň.
- Nemáš tampon? - Ano.
- Jsem mimo. - To nic, na.
- Díky. - V pohodě.
Tento případ je výjimečný.
Sakra.
Mami, můžu ti zavolat zpátky?
Slečna Rita Mora Castrová?
Ano? Co?
Proč jste na záchodě?
To vy si zasloužíte potlesk, paní advokátko.
Kdo jste?
Chcete být bohatá?
Mám pro vás návrh.
Za deset minut buďte u trafiky.
Promiňte, ale nevím, kdo...
Haló?
Po tom všem...
Jak dlouho budu věšet hlavu?
Jak dlouho jim budu posluhovat?
Jak dlouho s nimi budu mrhat svým talentem?
Jak dlouho se budu dřít pro nic?
Nemáš co získat.
Nemám co získat.
Máš co ztratit?
Mám co ztratit?
Sebe a svou licenci.
Extra extra velkou.
Sebe a svůj plat.
Extra extra malý.
Sebe a své zatvrzelé srdce.
Extra extra zatvrzelé.
Sebe a svůj velký zadek.
Extra extra.
Jak ještě dlouho?
Co můžeme získat?
Jak ještě dlouho?
Máme co ztratit?
A moji kámoši mi říkají:
„A co svatba? Co děti?“
Na dělání dětí nemám čas.
A krávy v práci mi říkají:
„Kdy si založíš vlastní firmu?“
Kdo ví?
Až nebudu černoška.
Proč volal? Proč mně?
Proč u trafiky?
Proč volal? Proč mně?
Proč u trafiky?
Nemám co ztratit.
Nemáš co ztratit.
Můžu jen získat.
Můžeš jen získat.
ZABILI HO
OBĚTI VRAŽDY - OSM STŘELNÝCH RAN!
ZMASAKROVALI HO NA ULICI
Paní?
Ano? Do hajzlu!
- Všichni do dodávky! - Čas odsud vypadnout!
Je tu někdo?
Bojíte se?
Měla bych?
Ne.
Víte, kdo jsem?
Ne.
Manitas Del Monte. Těší mě.
A sakra.
Co víte o mé situaci, advokátko Moro Castrová?
O vaší situaci?
Váš obchod vzkvétá.
Váš kartel vyhladil Alianzu del Norte,
vašeho konkurenta v obchodu se syntetickými drogami.
Loni jste navázal nové politické spojenectví
a volby...
A volby vám daly za pravdu.
Bingo!
Jak vám mohu pomoci, pane Del Monte?
Když na to odpovím, znamená to,
že jste přijala úkol a je to tajemství.
Až vám řeknu, o co jde, nebude cesty zpátky.
Slyšet to je souhlas.
Také musíte vědět,
že když vám řeknu, o co jde, a když budete souhlasit,
pošlu velkou sumu peněz
na účty ve Švýcarsku, na Kajmanech a jinde,
o jejichž existenci budeme vědět jen my dva.
Čísla a kódy, účty a miliony.
Jen vy
a já.
Jaké je riziko?
Že zbohatnete.
VÝPIS Z ÚČTU
Dobře.
Dobře co?
Co chcete, abych udělala?
Chci být žena.
Nerozumím.
Čemu nerozumíte?
No...
fyzicky chcete být žena?
- Ano. - Chcete...
změnit svůj život, nebo pohlaví?
Jaký je v tom rozdíl?
No...
Jsem právnička, pane Del Monte. Nejsem chirurg.
Proto jsem vás najal.
Abyste mi našla někoho dobrého.
To může trvat... roky.
Nestane se to lusknutím prstu.
Léčbu jsem zahájil před dvěma lety.
Není cesty zpět.
Pro vás, ani pro mě.
Najděte mi bezpečné místo na „změnu“.
Daleko odsud, ne tady, ne ve Státech.
Někde, kde mě nikdy nenajdou.
Najděte někoho nevystopovatelného.
OPERACE ZMĚNY POHLAVÍ
Někoho schopného, bez poskvrny.
Váš předchůdce promrhal spoustu mého času.
Advokátko Moro Castrová, teď máte k dispozici všechny mé zdroje.
A jak vidíte, jsou neomezené.
Mexiko-Bangkok, pak Bangkok-Bombaj, Bombaj-Rio.
Mám tu odlet z Mexika do Hanedy. Čtyřhodinový přestup Haneda-Bangkok.
- Jak dlouhá je to cesta? - Dvacet šest hodin.
Ne. Ve čtvrtek mám slyšení.
To nestihnete.
Najděte mi něco jiného.
Třeba raketu?
Jinou třídu.
Obchodní? To je mnohem dražší.
- A lepší? - Lepší než co?
Obchodní.
Mám hledat první třídu?
Ano.
To přesáhne dohodnutý rozpočet.
- Jak chcete platit? - Kreditní kartou.
Jakou?
Rito?
Šéf je s klientem. Čekají na tebe.
Dámy a pánové, mluví k vám kapitán.
Podle našeho letového plánu přistaneme...
Dobrý den, moc mě těší.
Zajímají mě operace změny pohlaví.
Aha. Rozumím.
Muž na ženu, nebo naopak?
Muž na ženu.
Z penisu na vagínu.
Jedná se o vás?
Mě? Ne.
Co by vás zajímalo, madam?
Chci vědět všechno.
Jaký je protokol? Technika, rizika?
Kolik operací? Kolik potřebujete času?
- Mammaplastika? - Ano.
- Vaginoplastika? - Ano.
- Rhinoplastika? - Ano.
- Laryngoplastika? - Ano.
- Mammaplastika? - Ano.
- Vaginoplastika? - Ano.
- Rhinoplastika? - Ano.
- Laryngoplastika? - Ano.
Chondrolaryngoplastika?
Co to je?
Redukce ohryzku!
Ano!
- Vaginoplastika? - Ano.
A penoplastika.
Ano.
Laryngoplastika.
Ano.
Mammaplastika.
Muž na ženu, žena na muže.
Kolik by stál jen zadek?
Pro vás? 4 500 dolarů.
A vaginoplastika pro muže.
Muži ocení vaginoplastiku.
Vaginoplastika pro ženy.
- Vaginoplastika. - Muž na ženu.
Vaginoplastika.
Poslouchej, krávo.
Jak jste na tom, slečno Castrová?
Myslíte, že vám platím, abyste se producírovala v první třídě?
Hněte sebou, sakra. Dochází mi čas.
Takže váš klient nemá jméno?
Prozatím chce zůstat v anonymitě.
Mexičan, jako vy?
Ano. A má spoustu peněz.
No a?
- Začal hormonální terapii? - Ano.
- Kdy? - Před dvěma lety.
Měl od té doby nějaké problémy? Somatické, psychické?
Ne.
Dámo, víte, že spravuji jen tělo.
Kůži, kosti.
Ale duši neopravím.
Pokud je on, ona bude také on.
Pokud je ona, ona bude ona.
Pokud je vlk, ona bude taky.
A jestli je vlk, budete jeho ovce.
Jsem lékařem od 24 let.
Bojuji a opravuji, ale válku nikdy nezastavím.
Moje dveře nejsou dveře boha.
Dámo,
řeknete prosím vašemu panu Tajemnému,
ať si místo plastické operace
vymění občanku?
Doktore, vím, že jste hodně studoval.
Ale musím říct, že s vámi nesouhlasím.
Prosím.
Změna těla změní společnost.
Změna společnosti změní duši.
Změna duše změní společnost.
Změna společnosti změní všechno.
Doktore,
radši věřte mému panu Tajemnému.
Kdybyste viděl, co mi ukázal,
byl byste lepší člověk.
Doktore,
nevíte, jaké to je, být královna.
Když se narodíte k úspěchu a vychovají vás k zabíjení.
Radši tančete, nebo umřete.
Dámy a pánové,
a všichni mezi tím.
A všichni, co nejste jako nikdo předtím.
Nikdy vás nezklamu!
- Doktore. - Dámo.
- Jsem právničkou od 24 let. - Jsem doktor od 24 let.
Nechci říkat, proč to dělám.
- Nikdy nepřijmu vinu. - Moje dveře nejsou dveře boha.
- Doktore. - Dámo.
Nepřišla jsem k vám plýtvat vaším časem.
- Změna pohlaví není alibi. - Místo plastické operace...
- Rozmyslete si to. - Ať si to rozmyslí.
- Radši si to rozmyslete. - Ať si to rozmyslí on.
- Radši si to rozmyslete. - Rozmluvte mu to.
Rozmyslete si to.
Můžu se s ním setkat?
To záleží.
- Na čem? - Na vás.
Jestli nabídku nechcete přijmout, nemá smysl se s ním bavit.
Poslouchat znamená přijmout to.
Můžete je požádat, ať ztlumí ten kravál?
- To není dobrý nápad. - Co?
- Nemyslím si, že to je dobrý nápad. - Dobře.
Manitas Del Monte, doktor Wasserman.
Dobrý večer, pane profesore. Měl jste příjemnou cestu?
Až na tu strašnou muziku byla skvělá. Jo.
Máte hlad? Chcete si odpočinout, nebo...
Ne, můžeme začít, kdy budete chtít.
Vždy jsem byl rozpolcený.
Mé skutečné já a příšera, co mě sleduje jako stín.
Víte, jaké to je pocházet z prasečího chlívku?
Abych skryl své skutečné já
a získal respekt pro Manitase,
musel jsem být větší parchant
než všichni ostatní v chlívku.
Už to nesnesu.
Neustále přemýšlím o sebevraždě,
ale není fér odejít a nežít svůj skutečný život.
Pomozte mi, doktore.
Je to moje jediná šance na vlastní život.
Život, který mi příroda nedopřála.
Co tady děláte?
A vy?
Já jsem jeho žena. Jessi Del Monteová.
Rita Mora Castrová, právnička. Pracuji s vaším mužem.
To mi došlo, ale co pro něho děláte?
Spoustu věcí.
- Odjíždíme ze země? - Prosím?
Vracíme se do Spojených států?
O tom bohužel nic nevím.
Kdo je ten chlap s vámi?
Seznámily jste se?
Ano. Ptala jsem se Rity, kdo je ten muž.
To je pracovní, zlato.
Kde jsou děti?
Tancují s ostatními.
Pojďme za nimi.
Jdete taky?
Ne, děkuji, zůstanu tady.
Těšilo mě!
Na něco se zeptám.
Chcete to už odmalička?
Ano, celý život.
Hned jak jsem byl schopný myslet,
chtěl jsem tohle.
Ale...
ve světě, ze kterého pocházím, je to velmi složité.
Moc těžké.
Musím toho hodně opustit.
Ale nemám jinou možnost.
Ten zápisník.
Sbohem, Rito.
Nashle, doktore.
Manitas jim řekl o té muzice.
- Je to nutné? - Ano.
Pasy s novými jmény.
Budou se je muset naučit.
Tady jsou bankovní účty.
Převody peněz jsou naplánované a zajištěné, dle vašich instrukcí.
Budou bohatí.
Budou žít tady, v Lausanne. Na břehu jezera, hodně místa, klid.
Však víte, Švýcarsko.
Pojedu s nimi a pomůžu jim se zabydlet.
Ze začátku to asi nebude lehké,
ale časem na vás zapomenou.
Zapomenou.
Nechybí mi nebe,
nechybí mi moře,
nechybí mi hlas,
ale chybí mi zpěv.
Nechybí mi peníze,
nechybí mi zabíjení,
nechybí mi chtíč,
ale chybí mi touha.
Chci jiný obličej,
chci jinou kůži,
chci, aby hlubina mé duše
voněla po medu.
Netoužím po touze,
ani aby po mně toužili.
Hodit všechno za hlavu.
Moje jediná touha
je ona.
ŠVÝCARSKO
Vítejte, paní.
Dobrý večer, paní.
Vítejte, paní.
Tady nejsme doma! Chci se vrátit!
Proč mi to udělal? Co jsem mu provedla?
Nic, je to pro vaše bezpečí, Jessi.
Když se vrátíte, nepřátelé vašeho manžela vás a vaše děti dostanou.
Chrání vás, víte?
Prosím, já tohle nechci. Nepatřím sem.
Proč nemůžeme k sestře ve Státech?
Prosím...
- Jak dlouho to potrvá? - Nevím.
Několik měsíců?
Možná víc.
Hotovo. Jsou nastěhovaní.
Je to těžké, ale jsou v bezpečí.
Všechno musí zmizet.
Teď jste bohatá.
Užijte si to.
Váš úkol je u konce.
Dobře.
Sbohem, Rito.
Bylo identifikováno DNA z ostatků nalezených ve Veracruzu.
Manitas Del Monte.
Drogový král, který údajně opustil zemi,
padl do rukou svých nepřátel.
Emilia...
Pérezová.
Slečna Emilia Pérezová.
Emilia Pérezová.
Slečna Emilia Pérezová.
Moc mě těší.
Jsem slečna Emilia Pérezová.
Emilia Pérezová.
O ČTYŘI ROKY POZDĚJI
LONDÝN
- Rito. - Ano?
Jak to vypadá s Maxwellem?
Asi podepíše do pondělí.
- Dělá trochu cavyky, ale to chce čas. - Cavyky? Jak to?
Dnes říká ano, zítra řekne ne. Do pondělí bude souhlasit.
- To zní povědomě. - No jo.
Jste Angličanka?
- Já? Ne. - Jo.
Nejsem, proč?
Je na vás něco zvláštního... něco jiného.
- Promiňte, jste hezká. - Jsem Mexičanka.
- Vážně? - Ano.
Já také.
Vážně?
Ze které části?
Monterrey.
- Chcete si vyměnit místa? - Ano.
- Děkuji, příteli. - To nic.
- Gentlemani se dnes už nevidí. - To je pravda.
Já jsem z Veracruzu.
Narodila jsem se v Dominikánské republice, ale do školy jsem chodila v Mexiku.
Hezké!
Je fajn mluvit španělsky.
- Chybí vám Mexiko? - Mně?
Vlastně ani ne.
Někdy ano, ale vždycky jsem chtěla cestovat a žít jinde.
A vám?
Ne, já jsem na cestách už věky.
Už ani nemám přízvuk ze severu.
Já to poznám.
- S kým tu jste? - Se Simonem.
Stará se mi o obchod v Evropě.
Simon?
Se Simonem jsme vlastně...
To jsi ty?
Bingo.
Do prdele.
Co tady děláš?
V Londýně jsem obchodně.
Ty kecy si nech.
Necháváš mě sledovat?
Vůbec ne. Neboj.
Nepoznávám tvůj hlas.
Jen hlas?
Neříkej mi, že jsi tu náhodou.
Že jen projíždíš kolem.
Neříkej mi, že jsi tu náhodou.
Řekni, že jsi přijela vymazat minulost.
Zbavit se posledního svědka, mě!
Náhodou.
Neříkej mi, že jsi tu náhodou.
Řekni, že jsi tu, abys mě zabila.
Aby se to nikdo nedozvěděl.
Kdo jsi byla a co vím.
Neříkej mi, že jsi tu náhodou.
Náhodou.
Ne, Rito, nepřijela jsem náhodou.
Ani jako kamarádka.
Ještě jednou ti poděkovat
a dát ti květiny.
Ne, Rito, nepřijela jsem náhodou.
Nepřijela jsem, abych se ti podívala do očí
a viděla největší šok tvého života.
„Je to ona, ne není. Ano, je!“
Nepřijela jsem se podívat do zrcadla.
Tak co?
Ani ti povídat o svém životě.
Co tady děláš?
Změnila jsem kůži a tělo. Hrozně jsem si zkusila!
Ale stálo to za to.
Konečně jsem šťastná, jsem sama sebou.
Ne, Rito, kvůli tomu jsem nepřijela.
Ne, Rito, nepřijela jsem náhodou.
Můžeš utéct, nebudu ti bránit.
Ale jednoho dne možná pochopíš,
jaké to je změnit život a všechno opustit.
- Chci tě o něco požádat. - Náhodou?
Potřebuji, abys vzala moje děti zpátky do Mexika.
Nemůžu bez nich žít.
Prosím.
Kde budeme bydlet?
U ní.
Má sídlo v Las Lomas.
Ty tu Emilii Pérezovou znáš?
Manitas mluvil o vzdálené sestřenici,
které můžeš věřit, kdyby se něco stalo.
Věděla, jak mě najít.
Poslala mě pro vás, když nastal čas.
Nic jsem o tom nevěděla.
Nikdo... Nikdo to nesměl vědět.
MEXIKO
Už jdou, paní Emilie!
Moje děti!
Má rodina. Jessi.
Už jdou. Rychle!
Pomozte jim, šup!
Vítejte.
Vítejte ve svém domě.
Pojďte.
My se neznáme, že, Jessi?
Nemyslím si.
Byla jsi Manitasova žena.
Odešel nám. Ať odpočívá v pokoji.
Jsi teď jako moje sestra.
Tohle je tvůj domov. Vítej.
Děkuji, paní.
Tykej mi, prosím.
Děcka! Chcete vidět své pokoje?
Chcete?
Opatrně, není tu zábradlí.
Rito, budeš tu s námi?
Ne, mám hotel.
To je moje, děkuji.
Musím se vrátit do Londýna.
Počkej chvíli.
Jak se ti zdá?
Úplně mimo.
Znáš ji lépe než já.
Předtím. Teď nevím.
Nezabývej se tím, jak se změnili ostatní.
Máš pravdu.
Je zázrak, že tě nepoznala.
Buď opatrná s dětmi.
Proč?
Nepusinkuj je pořád.
Jsi jejich teta, ne matka.
Ještě něco?
Ne, děkuju.
Nechutná vám to?
Nemluvíte se mnou?
Musíme do školy?
Ano.
Děti chodí do školy a jejich rodiče do práce.
Maminka nepracuje.
- To je pravda. - Nechci chodit do školy tady.
Já taky ne.
Co chcete dělat?
Můžeme zůstat s maminkou?
Chci lyžovat jako ve Švýcarsku.
- Co? - Lyžovat ve sněhu.
Já taky.
Dobré ráno, paní.
Vaše snídaně.
Ne!
Sakra.
Vítej ve své milované zemi, má drahá.
Ve svém luxusním vězení, drahá sestřenko.
Kde je všechno drahé.
Moc mě těší! A děkuji rodině.
Vítej!
Buď zdvořilá, pozdrav, má drahá.
Nová šéfová teta Emilia
a nové stráže, nejdražší sestřenko.
Zlaté vězení.
Vítej ve své pohádkové pasti, drahá sestřenko.
V životě tvých snů, má krásko.
Podívej se na tu šňůru, drahé dítě.
Visí tam všechny vyprané prachy.
Podívej na svá zlatá pouta, drahá.
Tvé náhrdelníky se zámkem, drahá sestřenko.
Bude ti tu tak dobře.
Blázne.
Nebudeš chtít utéct.
Vítej.
Poslouchala jsem svého mrtvého chlapa ve Švýcarsku.
Starala se o naše děti.
Dost!
Vyplakala jsem si oči.
Blázne.
Starala jsem se o všechno.
Vítej.
Jsem k tvým službám.
Naser si.
Nech mě na pokoji.
Drahá sestřenko.
Přeskočím zeď, drahoušku.
Utiším svou žízeň.
Vítej.
Uctívaná,
nadšená,
obdivovaná.
Bez sebe radostí,
vychvalovaná,
všemi milovaná.
Vítej.
Nevím, jestli je to číslo Gustava Bruna.
Tady Jessi.
Jestli je to tvoje číslo, Gustavo,
chtěla jsem ti říct, že ta právnička, Rita Mora,
mi řekla, že se můžu vrátit domů.
Že mě nezastřelí, hned jak vylezu z letadla.
A já...
Prostě přejdu k věci.
Gustavo, vrátila jsem se kvůli tobě.
Ještě pořád vlhnu, když na tebe pomyslím.
A když ti zaplatím?
Za co?
Abys zůstala.
S tím už přestaň.
Co bych tu dělala?
Nic. Jen tu byla. Je tu fajn.
To je od tebe hezké, ale ne. Děkuju.
Co je v Londýně? Někoho máš.
Jen práci.
Nabízím ti, abys zůstala a nic nedělala, a ty chceš odjet?
- Chceš děti? - Ano.
Chci. Jen potřebuju otce.
Koupíme ti ho.
Řekni, koho chceš, a já ti ho koupím.
- Jeho? - Líbí se ti?
POHŘEŠOVANÝ: OCTAVIO VARGAS
To je Octavio. Můj nejstarší. Bylo mu 23.
Zmizel 18. listopadu 2013 v Michoacánu.
Byl student.
Zmizel na výletě na jih.
Chtěl být učitelem.
To je mi líto.
Edgare.
Myslíš někdy na to, co všechno Manitas provedl?
- Všechny ty hrůzy? - Ticho, tady ne.
Žádného Manitase neznám.
Ano, přemýšlím o tom.
A hodně věcí lituju.
Samozřejmě.
Teto Emi?
Proč nespíš?
Nemůžu usnout.
Vzbudíš svého bratra.
Zavři oči.
Co to děláš?
Voníš jako táta.
Líbí se mi to.
- Chybí ti? - Ano.
Táta, táta...
Voníš jako táta.
Voníš jako hory,
kůže a káva.
Voníš jako jídlo. Kořeněné!
Voníš jako cukr,
jehněčí opékané na ohni,
motor auta.
Jako dietní cola
s citronem a kostkami ledu a jako pot.
Voníš jako táta.
Mám radši použít parfém?
Tetičko, líbí se mi, jak voníš, ale tvůj parfém nemám rád.
On voněl jako oblázky, horké od slunce.
Voněl jako máta, mezcal a guacamole.
Voněl jako psi v autě
a jako doutníky.
Když nás naposledy objal.
Naposledy.
CENTRÁLNÍ VĚZNICE
Znáš ho?
Kdepak.
Ten obličej nepoznávám.
Možná, jak jsme ukradli rukojmí Žralokům.
Nebylo to hezký.
Museli jsme se jich zbavit ve městě.
Kde?
Ve starý rafinerii San Cristóbal.
Když mi políbila ruku, cítila jsem její slzy
a poprvé jsem se měla ráda.
Kolik zmizení v téhle zemi?
Desítky tisíc.
Je to strašné.
Nemůžeme nečinně přihlížet.
Musíme jim pomoct.
Jak?
Znám bývalé nájemné vrahy, co chtějí dělat dobré skutky.
To je pro tebe moc nebezpečné.
- Půjdeš za nimi ty. - Já?
Jsi právnička.
Přesvědčíš je.
Poházeli jsme je po celé Sinaloe.
Spálili jsme je.
Některé vzali do Tierry Caliente poblíž Guerrera.
Jiné do Veracruzu.
Město San Martín.
Zbytek jsme rozřezali.
Pohřbili jste je?
Rozřezali jsme je a nechali na silnici.
Kdy to bylo?
Před dvěma lety.
Jen oni?
Ne, s partou.
- Kolik? - Čtyři.
- Byla to rodina? - Ano.
Matka, dva bratři a asi jejich kámoš.
Starce jsme popadli a dali do dodávky.
Když jsme tam dojeli, zabili jsme ho.
Spálili jsme je.
Stopy nezanecháváme.
Spálili jsme je.
Hodili do řeky.
Jezdili jsme po celé zemi a ničili důkazy.
Zdravím vás.
Slečno Pérezová, proč právě „La Lucecita“?
Kvůli našemu cíli.
Paprsek naděje pro ty, co žádnou nemají.
Jak budete vaši neziskovou organizaci financovat?
Ze svého, ale přijmeme pomoc od kohokoli, kdo bude chtít přispět.
Děkuji.
Všechny informace budou na stránkách organizace.
Děkujeme, teď nás prosím omluvte.
Naše organizace operuje v souladu se zákonem.
Nenahrazujeme veřejné služby.
Pracujeme s nimi, abychom pomohli těm, kdo to potřebují.
Naším cílem je pomoci rodinám najít jejich milované.
Nejsou tu žádní viníci.
Nikoho nesoudíme.
Pro nový život, pro nový horizont,
La Lucecita.
Abych věděla, kde, kdy a jak se to stalo.
Abych mohla říct jeho milovaným, jak to skončilo.
Aby ho přátelé mohli oplakat.
Abych věděl, kde ji zlí lidé ukryli.
Abych mohla nechat vyrýt jeho datum smrti.
Jsem tady,
abych mluvila o barvě jeho tváře.
Jsem tady...
Abych se na sebe mohl podívat do zrcadla.
Abych mohl vychovat děti za čisté peníze.
Abych měl život před a po.
Abych mohl počítat, že jedna plus dvě jsou tři.
Abych mohl vymazat své tetování.
Jsem tady,
abych mohl odčinit své chyby.
Jsem tady.
Aby se zmizelí mohli objevit.
Aby se shledaly matky s dětmi.
Abychom se podívali noční můře do tváře.
Aby hluboko uvnitř byla síla a naděje.
Abychom mohli překonat posměch společnosti.
Abychom se mohli postavit zlu.
Aby naše srdce mohla vykřičet pravdu.
Abychom mohli chodit s hlavou vztyčenou.
Abychom mohli jíst, žít a dýchat.
Jsme tady,
abychom mohli požádat o odpuštění a odpustit.
Jsme tady.
Dobrý večer, krásko.
- Bavila ses dobře? - Ano.
- Dáš si? - Ne.
- Whisky? - Jasně.
Můžu se zeptat?
Jaké to bylo s tvým mužem?
Nevím.
Jak to myslíš?
Milovala jsi ho?
Byla jsem do něj blázen.
Miloval on tebe?
Nevím.
Když se narodily děti...
Změnilo se to.
Pro tebe, nebo pro něj?
Pro něj.
Byla jsi z toho smutná?
Byla jsem sama.
Co by se stalo, kdyby neumřel?
Nevím.
Udělal by, co ostatní.
Našel by si mladší. Měl by s ní děti
a mě poslal k čertu.
Nebo bych si našla jiného já.
Podvedla jsi ho?
S kým?
Proč se ptáš?
Jen tak. Ze zvědavosti.
Trvalo to dlouho?
Proč ne?
Bylo to moc intenzivní.
Nemohla jsem myslet na nic jiného.
Něco takového jsem nikdy nezažila.
Co se stalo?
Nic. Ukončila jsem to.
Přestala jsem ho chtít vidět.
Nechtěli jste spolu utéct?
Znala jsi vůbec svého bratrance?
Ať bychom jeli kamkoli, našel by nás.
Rozsekal by nás na kousky a hodil psům.
Jdu si lehnout. Dobrou noc.
Dobrou.
Hlásí se Kanál 3 se slečnou Pérezovou.
Oběti byly zřejmě zavražděny Los Globales,
jedním z největších kartelů v Mexiku.
Co k tomu řeknete, slečno Pérezová?
Chtěla bych zdůraznit, že se pohřešuje téměř 100 000 lidí,
obětí násilí spojeného s obchodem s drogami.
Po objevení očividného masového hrobu
Odbor veřejného zdraví
nezahájil vyšetřování.
Ani sem neposlali tým.
Na to chci hlavně upozornit.
Museli jsme požádat o pomoc jiná města.
Místní policie nemá dostatečné zdroje
k vyšetřování, jaké je třeba.
BENEFIČNÍ GALA PRO RODINY ZMIZELÝCH
Co si ode dneška slibujete?
Empatii a podporu.
- Myslíte peníze? - Prachy, jo.
Finanční podporu. Děkuji.
Viděla jsem seznam hostů. Kdo jsou ti lidé, cos přidala?
Drogoví bossové, zkorumpovaní politici, podvodníci. Vadí ti to?
Když nás budou financovat špinavé peníze, tak ano.
Ještě neznám žádnou britskou šlechtu, tak jsem pozvala boháče, co znám.
- Jak vypadám? - Krásně.
- A teď přivítejme... - A co já?
...Emilii Pérezovou!
Mrcha zasraná.
Rito!
- Berlinger, váš bývalý šéf. Vzpomínáte? - Ano.
Zavolejte, až budete moct.
Moc ráda vás tu všechny vidím.
Jsem hrdá a spokojená.
Vážení ministři, vážení senátoři,
vážení členové parlamentu,
ministře vnitra, ministře kultury.
Podívejte na toho chemika. Je z něho ministr.
Nechal podříznout svého partnera. Jeho rodinu taky.
A co mrtvoly?
Kyselina!
Podívejte na soudce Santose,
co se zajímá jen o děti.
Kartely je unesou z jejich vesnic
a Santos jejich případy smete ze stolu.
Žádné důkazy.
Všichni melou hubou,
ale teď budou cálovat.
Máš navrch,
všichni tě znají.
Mě nikdo nezná,
nebo skoro.
Jsem Emilia Pérezová.
Mexičanka!
Žena jako každá jiná!
Podívejte na ministra veřejného vzdělání.
Specialista na fiktivní firmy,
smlouvy jsou pravé, ale školy ne.
Tak nám řekněte!
Kde jste vzal svůj tryskáč, bazén a hotel?
Podívejte na guvernéra.
Kdo ho zvolil? Kartel?
Koupili si hlasy venkovanů.
Zaplaťte kartelu.
Už tak sedí na vašem trůně.
Všichni melou hubou,
ale teď budou cálovat.
A díky Bohu
mám po svém boku výjimečnou ženu, Ritu Moru Castrovou!
Je inteligence sama!
Inteligence sama!
Je to vážně fuška!
Podívejte na toho mrzáka, není chromý od narození.
Když nezaplatíš včas, skončíš na vozíku.
Nebo jako on, bez ruky.
Když seš špinavej, nedávej si na čas.
Podívejte na drahého Gabriela Mendozu s jeho novou ženou.
Velmi mladá,
velmi blonďatá.
Blonďatá!
Všichni melou hubou,
ale teď budou cálovat.
Přijít o milovaného je tragédie.
Přijít o jejich ostatky je doživotní trest!
Je to doživotní trest!
Zemětřesení!
Na zdraví!
Dále.
Paní Epifanía Floresová.
Pošli ji sem, díky.
- Můžete jít. - Děkuju.
Pojďte dál, posaďte se.
Co pro vás můžu udělat?
Našla jste mého muže.
Kde je?
V márnici.
V márnici?
Co tam dělá?
Je mrtvý.
Určitě je to on?
Ano na 99,9 procent. Je mi to líto.
Promiňte.
Je mi to moc líto.
Promiňte.
Omlouvám se, asi jsem byla necitlivá.
Myslela jsem, že bude tady.
Hrozně jsem se bála.
Měla jsem pět let klidu.
Pak přišel váš dopis...
Bil mě, znásilňoval, bral mi peníze.
Kdyby nebyl mrtvý, byla...
Byla bych...
Dokonce jsem si vzala nůž.
Už vám nikdo neublíží.
Je konec.
Chcete něco? Vodu?
Jste v pořádku?
Jsem.
Hezký den, paní Floresová.
Mockrát děkuji.
Paní Floresová!
Co máme dělat s tělem?
Zbavte se ho.
Nic víc?
Vážně jste si vzala nůž?
Můžeme se znovu sejít?
Proč?
Jen tak.
Ano.
Nashle.
- Našla jsi všechno? - Ano.
Už odcházíš?
Musím domů, než se vzbudí děti.
Děti?
Máš děti?
Ano.
Vlastně ne. Vyjde to nastejno.
Nastejno?
Otec jim zemřel. Jsem jejich teta.
Uvidíme se ještě?
Chceš?
Chci. A ty?
Miluj mě, chraň mě,
napůl on, napůl ona.
Napůl táta, napůl teta,
napůl bohatá, napůl chudá.
Napůl boss, napůl královna,
napůl tady, napůl tam.
Napůl mrtvá, napůl živá,
napůl uvnitř, napůl venku.
Všechno, nic.
Kdo jsem? Nemám ponětí.
Jsem, co cítím.
A poprvé v životě
cítím tento pocit.
Život bez lásky byl nekonečný pád.
Jaká je radost
milovat se s láskou.
Emilia.
Epifanía.
Napůl já, napůl ona.
Napůl spolu, napůl sama.
Napůl dole, napůl nahoře.
Na začátku a na konci.
Kdo jsem? Netuším.
Narodila jsem se v tomto okamžiku.
Z její touhy.
Z jejího lůna.
Život bez touhy byl jako hora.
Teď mě má touha
dovedla k řece.
Jsem zamilovaná.
Zamilovaná.
Kde ses to naučila?
Co?
Měníš lidem životy.
Nejen jim. Mně. Všem.
Já celý život studovala, a k čemu?
Aby bohatí bohatli a parchanti byli ještě horší.
Děje se něco?
Je mi čtyřicet, Emilie.
Můj milostný život je poušť a profesní je stoka.
- Co ti na to mám říct? - Nic.
Nic.
Nic z toho by neexistovalo bez tebe. Je to tvůj profesní život.
Měla bys být hrdá.
Nemám pravdu?
Děkuju.
Je do sebe tak zahleděnej.
Pořád mele o sobě. A já si říkám: „Nemůžeš být ticho?“
- Becks... Znáš Rebeccu Blankovou. - Jo.
Byla skvělá. Řekla:
„Hele, Jacku, jestli chceš jít na mou svatbu,
jsem nevěsta a musíš mě nechat být hvězdou večera.“
„Běž si dát studenou sprchu...“
Chci se milovat
zcela.
Ne, „život“.
Láska, co cítím.
Chci se milovat
zcela.
Chci se milovat, jaká jsem.
Ta malá holčička,
kterou mě nenechali být.
Chci milovat tu starou dámu,
kterou se snad jednou stanu.
Chci se milovat každý den,
každou hodinu, každou vteřinu.
Jsem, a to stačí.
Takové je být ženou, ne?
Chci se milovat,
jak chci být milovaná.
Amen.
Chci se milovat,
milovat svůj život.
Milovat se, jaká jsem.
Jestli spadnu z útesu, je to můj útes.
Jestli se zhroutím bolestí, je moje.
Jestli půjdu do nebe, je moje.
Jestli se vydám špatnou cestou,
koho to zajímá? Je moje.
Stůj rovně.
Dvacet pět vteřin.
Vůně mých chlapců!
- Vyzvednu je. - Ahoj, teto.
Svěřuji ti je, Edgare.
Ahoj, Jessi.
- Vyděsila jsi mě. - Promiň.
Můžeš si tu dělat, co chceš, ale...
- Já vím, děti. - Ano.
Buď opatrná. Jsou malí.
Řekla jsem, že vím.
Děkuju.
Mám novinku.
Jakoupak?
Budu se vdávat!
Vdávat? Za koho?
Za Gustava.
- Ještě se s ním vídáš? - Ano.
Nezdá se to... trochu uspěchané?
Čekala jsem pět let.
Když jsi šťastná ty, tak já taky.
Kde budete bydlet?
Přemýšlíme o vile v Polancu.
- A děti? - Co s nimi?
Zůstanou tady.
Ne. Proč? Budou žít s námi.
Ta vila v Polancu má zahradu?
Ano, má všechno.
Jsou tam dobré školy?
To jsme ještě nezjišťovali.
Když říkáš:
„Děti budou bydlet s námi,“
Myslíš sebe a svého pasáka.
Cože?
Když říkáš, že děti budou žít s vámi,
myslíš s tebou a tvým pasákem?
- Pasákem? - Ano!
Ty tak máš co říkat, stará lesbo.
Mám komentovat tvoji děvku?
Se svým pasákem můžeš jít ošukat svoji mámu,
ale moje děti zůstanou tady!
Jsou to moje děti.
Tvoje děti?
Zešílela jsi?
Jsou to moje děti! Moje!
Tady je 100 000 dolarů. Opustíš Mexiko.
Jestli tě znovu uvidím, seš mrtvej.
Rozumíš?
Kdy odešli?
Nevím. Všichni spali.
Nenechali vzkaz?
Nic jsem nenašla.
Jessi, to jsem já, Emilia.
Nevím, proč jsi to udělala.
Zavolej, až budeš moct, prosím.
Odešla i s dětmi.
S mými syny a jejich věcmi. Určitě do Polanca.
Se svým pasákem.
To nemůže.
Fajn, chápu, je jejich matka.
Co jsem potom já? Tohle jí nedovolím.
Uklidni se.
Neboj.
Uklidni se.
Klid.
Nemůžu ani koupit jídlo!
Nemám peníze! Odřízla mě!
Nefunguje žádná moje karta!
Všechny moje účty jsou zablokované!
Chtěla mi vzít děti a teď i moje peníze?
Uklidni se.
Chce mi ukrást děti!
- Jak jsem si mohla tu běhnu vzít? - Všechny zabiju!
- Všechny! - Taková nevděčnice!
Měla sis to rozmyslet. Co čekáš?
Že budeš manipulovat lidmi, jak se ti zachce?
Byl to jiný život. Věci se změnily.
Jak jsem s tou sviní mohla žít?
Jak jsem jí mohla věřit?
Nevím, proč to udělala, promluvím s ní.
Vyřeším to, napravím.
Jsou to Manitasovy peníze, mého manžela!
Odkázal mi je, když zemřel!
- Moje peníze! - To mi nemůže dělat.
Jak jsi to mohla udělat?
Proč jsi mi to neřekla?
- Jak se dostane na moje účty? - Klid, neboj.
Udělal to Manitas, tvůj muž.
- Jak to sakra víš? - Aby tě ochránil.
Chci svoje děti.
Jestli chceš svoje děti, musíš uhasit ten oheň.
- Chci svoje děti. - Kde mám prachy?
Musíš uhasit ten oheň.
- Chci svoje děti! - Naser si!
Dobrý večer.
Zhasni, než odejdeš.
Ahoj zítra.
Kancelář je otevřená od devíti do pěti. Zavíráme.
- Měla jste schůzku? - Ano.
- Můžu vám pomoci? - Přišla jsem za slečnou Pérezovou.
Jste Epifanía?
A vy Rita?
- A je to. - Co?
Konečně jsme se setkaly. Bylo načase!
Pojďte. Vezmu si klíče.
- Dobrou noc. - Dobrou noc.
To jsem já. Posaďte se.
- Můžu říct, že jste tady? - Ano.
Je tu Epifanía. Čekáme na tebe.
Zavolej.
Často o vás mluví.
Vážně?
Co říká?
Co vás potkala,
je jako teenager. Patnáctiletá...
Nadšená.
Září.
O vás také často mluví.
Vážně?
Co říká?
Že jste jako její sestra.
Že jste jí změnila život.
Jak?
Kdy? Co vám řekla?
Řekla mi o své rodině,
dětech, synovcích, co zbožňuje.
Že má tohle místo díky vám.
Že jste jí udělala... chytřejší a štědřejší.
Řekla jsem něco špatně?
Vůbec ne, promiňte.
Emilia jako vždy přehání, ale dojímá mě to.
Jsme její jediné kamarádky.
Jsme jak fanklub!
Ano?
Ano, já.
Cože?
Kde? Jsi tady?
Vydržte chvilku.
Našli jsme auto slečny Pérezové.
Její řidič je mrtvý. Slečnu Pérezovou unesli.
Je mi to líto.
DĚKUJEME ZA NÁKUP
Bílou košili a černou sukni...
Slečno Mora Castrová?
Promiňte.
Emilie!
Ne. To není ona.
Dostala jste ten balíček?
Ano.
Víte, jak počítat na prstech?
Třicet milionů.
Dobře.
Dejte mi ji k telefonu.
Rito.
Ano, Emilie.
- Udělej, co chtějí, ano? - Samozřejmě.
Nejsem tu náhodou.
Čas uletěl...
Čas uletěl moc rychle.
Bingo.
To je moje fráze, hlupáčku.
No tak...
Ponchisi. Musíš přijet do La Lucecity.
Vezmi si osm devět velkých chlapů.
Sakra.
Do prdele!
Rito, jeď rovně dál.
Pojedeme napřed.
Na příští odbočíme.
José, odboč doleva.
Zhasni světla.
Co se mnou uděláš?
Vezmu si peníze, cos mi ukradla.
A pak?
Nic pro nás neznamenáš.
Zabijete mě?
Už jede.
Zhasnout.
Zhasnout!
Zhasněte svý světla!
Vstaň a běž.
Tvoji levou ruku.
Ne! Chci vidět Emilii.
Ukažte mi ji!
Stará kráva.
Ukaž mi svou levou ruku, mrcho!
Říkala jsem vám to.
Když nevyjdete s Emilií, nebudou prachy!
Slyšíte?
Vyjděte s ní!
Fajn, vy dva se mnou. Kryjte nás.
- Rozumím. - Zlato, připrav ji.
Pojď.
Nehýbej se!
Slyšíš?
Dokud ji neuvidím, nebudou prachy!
Vyjděte s ní!
Sakra! Není sama!
Emilie!
Potkali jsme se, když ti bylo 17.
Tehdy jsem chodila s tvou sestrou Julianne.
Co to povídáš?
Když jsem byla s Julianne, zírala jsem na tebe.
Pak jednou v Azuceně
jsem tě políbila a šli jsme nahoru udělat ten zbytek.
Políbila jsi mě?
Šli jsme nahoru udělat zbytek.
Kdo ti to řekl?
Když jsme se vzali, dala jsem ti dva náhrdelníky.
Řekla jsi mi...
Mlč.
Řekla jsi mi, že jsi jeden ztratila.
Ale já věděla, že jsi jeden dala Julianne, aby ti odpustila.
V den svatby ses tak styděla za svou rodinu,
že jsi je nechtěla vidět.
Posadila jsi je v kostele dozadu.
Kdo jsi?
Emilia.
Manitas.
Proboha! Co jsme to udělali?
Jessico.
Odpusť mi.
Zmlkni, děvko, nebo tě zabiju!
Jessico.
Vlez do auta!
- Co to děláme? - Nastup si!
Vlez do toho auta!
Svině zasraný!
Zastav!
- Co? - Zastav!
Co máš za problém?
Zastav to auto!
Nech mě, ty krávo!
Zešílela jsi!
Co máš za problém, mrcho?
Je v kufru.
Manitas.
Je v kufru.
Můj manžel!
- Cože? - V kufru!
Zastav!
S tím opatrně.
Opatrně.
- Pozor. - Zastav!
Co to děláš, Jessi?
Prosím!
Uklidni se. Zastavím.
Klid. Jen klid.
Slečno Rito, už jdou.
Vaše matka měla nehodu. Už se nevrátí.
Teď se o vás budu starat já.
Tuto báseň věnuji
své milované.
Na prchavý okamžik
ženě mých nocí.
Té, co odešla nad ránem
a nikdy o sobě nemluvila.
Té, co pila z mých fontán
a jejíž tajemství mi schází.
Jako vzdálená hvězda.
Té, která mi umožnila být volná.
Volná jako vánek.
Volná jako její vůně.
Té, která jako jiskra
s otevřenou náručí
vešla do našeho života.
Té, která udělala zázrak,
změnila olovo ve zlato
a okouzlila svět.
Té, která kráčela vedle nás
za věc zatracených.
Vlajce pravdy.
Té, jejíž vášeň
a elegance
nás naplnila štěstím.
Té, která se nikdy nevrátí.
Té, která držela své tajemství,
přináším tyto květiny.
NA PAMÁTKU HENGAMEH PANAHI
Překlad titulků: Ludmila Vodičková