Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫- לוס אנג'לס -‬
‫- השנה היא 2003 -‬
‫- איך אנחנו יודעים? -‬
‫טוב, אז…‬
‫- כובע מצחייה -‬
‫תודה על האירוח, דבי.‬
‫ביי.‬
‫- החלקת שיער -‬
‫אתה ממש גרוע בפוקר.‬ ‫-כן.‬
‫אני טוב בדברים אחרים.‬
‫- שרשרת ארנק -‬
‫רגע, עכשיו אני מבינה.‬
‫- עגיל דבילי -‬
‫אני לא מאמין שקנית בית. זה ממש מגניב.‬
‫כן. חסכתי המון זמן למקדמה.‬
‫- כל כך הרבה שכבות -‬
‫ערכתי חישובים קפדניים והצלחתי לחסוך.‬
‫מדהים.‬
‫כשאהרוס את חיי, אוכל לעבור לגור איתך?‬
‫עשינו עסק!‬ ‫-מדהים!‬
‫ואו, כמה ספרים!‬ ‫-כן, אני אוהבת לקרוא.‬
‫כן? זה מעולה.‬
‫אני אהיה סופר מפורסם, בתקווה.‬ ‫-מה?‬
‫- חזיית הפלא -‬
‫טוב, אני בטוחה שתצליח.‬
‫איך את כזאת מגניבה?‬ ‫-אתה יודע שאתה לא צריך להגיד את כל זה?‬
‫אני אשכב איתך בכל מקרה.‬ ‫-לא ייאמן!‬
‫אשלח לך את הסיפורים הקצרים שלי בבוקר.‬
‫נהדר.‬
‫נראה לי שתאהבי אותם.‬
‫טוב, פשוט תהיה בשקט עכשיו. כן.‬ ‫-סליחה.‬
‫האמת שכתבתי 23 סיפורים קצרים.‬
‫אלוהים, תפסיק.‬
‫- כעבור 20 שנה -‬
‫בוקר טוב.‬
‫יום הולדת שמח, אדם צעיר בהרבה.‬
‫מה? אנחנו בני אותו גיל.‬
‫לא בשנות אישה.‬
‫בשנות אישה, אני זקנה בלה,‬
‫ואיכשהו אתה עדיין תיחשב סקסי בגיל 70,‬
‫גם אם תהיה מלא קמטים וקירח.‬
‫אז מזל טוב.‬ ‫-אני מודה. זו עסקה טובה.‬
‫קניתי לך מתנת יום הולדת מעולה.‬
‫קנית לי פורשה? 356?‬
‫לא. 911 בצבע סגול, נכון?‬
‫רוצה קפה?‬
‫כן, תודה.‬
‫- ניו יורק, לוס אנג'לס -‬
‫יודעת מה? אני אחזור אלייך.‬
‫- אצלך או אצלי -‬
‫אמרת שאתה לא צריך כלום מניו יורק,‬
‫אבל יש לך צמחי תבלין?‬
‫מה?‬
‫צמחי תבלין. לא משנה, אני אקנה לך כמה.‬
‫שמים אותם על אדן החלון,‬ ‫וככה תמיד יש לך ריחן או נענע‬
‫לבישול, למאכל או סתם לריח.‬
‫דבי…‬
‫בבקשה, אל תכניסי אדמה לדירה שלי.‬
‫אני מתחנן.‬ ‫-איזו הפתעה, אתה מקשיב ל"דה קארס" בבוקר.‬
‫בבוקר, בצהריים ובערב.‬
‫אגב, אם תחליט לארח מישהי בזמן שאני אצלך‬
‫ותרצה שאפנה את הדירה, אין בעיה,‬ ‫אז אתה יכול…‬
‫טוב, עכשיו אני מרגיש לא בנוח.‬ ‫-בחייך, ראיתי אותך עירום.‬
‫זה לא מפסיק להיות מוזר.‬ ‫-מוזר כל כך.‬
‫תודה. נראה לי שאצליח להתאפק שבוע אחד.‬
‫אין לדעת, אולי את תפגשי מישהו כשתהיי כאן,‬
‫ונעשה פה מסיבת סקס גדולה.‬
‫איכס.‬ ‫-כן, סליחה. זה היה דוחה.‬
‫בכל אופן, אין סיכוי שאפגוש מישהו.‬
‫כידוע לך, הלב שלי הוא אבן קרה ומצומקת.‬
‫אני שמח שאת לא דרמטית לגבי זה.‬
‫אגב, אני כל כך גאה בך‬ ‫שאת לא חוששת לעזוב את ג'ק לשבוע שלם.‬
‫אני חוששת מאוד. יש לי התקף חרדה.‬
‫הוא התינוק שלי,‬ ‫ומעולם לא נפרדנו לזמן ארוך כל כך.‬
‫היצור התעורר!‬
‫בוקר טוב.‬ ‫-בוקר טוב.‬
‫אפשר לאכול את זה?‬ ‫-כן, זה ללא גלוטן.‬
‫תגיד שלום לפיטר.‬ ‫-מה המצב, פיטר?‬
‫היי! מה המצב, ג'ק בקופסה?‬ ‫-מה?‬
‫אני עובד על כינויים. לא?‬
‫לא, הוא לא אהב את זה.‬
‫תצטרך לחשוב על משהו אחר.‬ ‫-תראי אותו. הוא לא תינוק, בסדר?‬
‫הוא יהיה בסדר. את לא משאירה אותו‬ ‫עם קערת אוכל וצעצוע מצפצף.‬
‫סקרלט תהיה שם. שאגיד לך מה דעתי?‬
‫אתה לא צריך להגיד לי,‬ ‫אני כבר יודעת מה דעתך.‬
‫תראי, הוא לא הילד שלי,‬ ‫אבל אני חושב שקצת זמן לבד יעזור לג'ק.‬
‫בסדר, אין לך זכות דיבור.‬
‫חיית המחמד היחידה שלך‬ ‫הייתה דג זהב שמת כשבאנג עלה באש.‬
‫אני רק אומר, יש "הורי הליקופטר",‬ ‫יש "הורי מפלסת שלג",‬
‫אבל את "אימא ניילון נצמד".‬
‫את נצמדת לילד הזה בכל הכוח. את חונקת אותו!‬
‫כן, הבנתי את המטאפורה, תודה.‬
‫טוב, אתה מתרגש שנהיה באותה עיר במשך שבוע?‬ ‫-כן. מתי זה קרה בפעם האחרונה?‬
‫לא יודעת, ב-2008?‬ ‫כשעזבת את אל-איי כי פחדת מרעידות אדמה.‬
‫היי, רעידת האדמה בצ'ינו הילס‬ ‫לא הייתה בדיחה!‬
‫אני יודעת שאתה ממהר לעבודה,‬ ‫אז אתן לך את המתנה שלך.‬
‫אז סידרתי מגירה…‬ ‫-את מסדרת?‬
‫לפעמים אני מסדרת.‬
‫ותראה מה מצאתי!‬
‫אני יודעת שאתה שונא מזכרות.‬ ‫-כן, אני אפילו שונא שמזכירים לי מזכרות.‬
‫טוב, חכה. הנה המתנה שלך. תראה.‬
‫שמתי את זה בשידה בלילה שישנת אצלי,‬
‫כי חשבתי שזו תהיה מזכרת חמודה‬ ‫בחתונה שלנו או משהו כזה.‬
‫הייתי טיפשה בגיל 20.‬ ‫-לא היית טיפשה.‬
‫קצת טיפשה.‬
‫בכל אופן, החלק הכי טוב בלילה ההוא‬ ‫היה שלקחתי את כל הכסף שלך!‬
‫זה היה החלק הכי טוב?‬
‫זה האפיל על הסקס, כי ברחת למחרת.‬
‫רגע, התקשרתי אלייך אחר כך.‬ ‫-כן.‬
‫התקשרת ואמרת שאתה לא יכול לצאת איתי‬ ‫ועם אף אחת אחרת, כי אתה…‬
‫"חתיכת חרא שאי אפשר להכיר באמת"?‬
‫רואים שאני סופר. זה ניסוח יפהפה.‬
‫ואני דרמטית?‬
‫בכל אופן,‬ ‫אנחנו חברים כבר 20 שנה. אתה מאמין?‬
‫זכית בחברה הכי טובה בעולם.‬
‫כנ"ל.‬
‫שיהיה לך יום הולדת נהדר, פיטר.‬ ‫-תודה. את מדהימה.‬
‫טוב, נתראה בעוד כמה ימים.‬
‫היי.‬
‫חשבתי שאתה ודבי אף פעם לא תפסיקו לקשקש.‬
‫כן, אני יודע. סליחה.‬ ‫-על מה דיברתם?‬
‫סתם, דברים.‬ ‫"דברים"?‬
‫טוב, אז החברה הכי טובה שלך,‬ ‫שהיא אישה שמעולם לא פגשתי,‬
‫התקשרה אליך ביום ההולדת שלך,‬ ‫ודיברתם בלי סוף?‬
‫היא לא בחורה, היא דבי.‬
‫ברור שאני לא מקנאת.‬ ‫כאילו, תראה אותי. אבל זה מוזר.‬
‫בקה?‬
‫אם אתם כל כך מחבבים זה את זו,‬ ‫למה אתם לא יחד?‬
‫אני ודבי? כן. כי ככה.‬
‫כי…?‬ ‫-היא…‬
‫היא.‬
‫ואני אני.‬
‫שניסע לעבודה? המונית הגיעה.‬
‫את נראית נהדר היום.‬
‫טוב, הערב במועדון בראונסטון,‬ ‫אל תגידי לאף אחד שזה יום ההולדת שלי.‬
‫יעשו מזה סיפור גדול,‬ ‫ואני רוצה לבלות רק איתך.‬
‫פיטר…‬
‫כן?‬
‫מה השלב הבא?‬
‫אחרי ארוחת הערב? אני אוהב את הפלאן שלהם.‬
‫כן, לא, אני מדברת עלינו.‬
‫אנחנו יחד כבר חצי שנה, ו…‬
‫אני מרגישה שאנחנו לא מתקרבים.‬
‫אני לא יודעת כמעט כלום עליך.‬ ‫-את יודעת.‬
‫אגיד לך מה שתרצי. אני ספר פתוח.‬
‫תראה, אם זה בזבוז זמן, אני רק רוצה לדעת.‬
‫בסדר?‬ ‫-תגדירי "בזבוז".‬
‫הרגע עשית את זה.‬
‫ואו. יום הולדת שמח.‬
‫לא! בחייך.‬
‫זה נגמר, פיטר.‬ ‫-זה…‬
‫והיא לקחה את המונית.‬
‫בסדר, לקחת אנטי-היסטמין?‬ ‫-כן.‬
‫תרסיס לאף?‬ ‫-כן.‬
‫יופי! אפשר לצאת לדרך.‬
‫בוקר טוב, צוות. היי!‬
‫החיפושיות בגינה מדהימות היום.‬
‫תהיו מדהימים כמוהן. שיהיה לכם יום נהדר.‬ ‫-גם לך, זן.‬
‫אני אהיה כאן!‬
‫אולי שם.‬
‫היי, ביקשתי מאימא של אלכסנדר‬ ‫להביא קינוח חלופי‬
‫למסיבת יום ההולדת בגלל האלרגיות שלך.‬
‫בסדר? אל תשכח.‬ ‫-את רצינית? את כזאת מביכה.‬
‫היי, אתה עדיין חבר של וייד? היי, וייד!‬ ‫-אימא!‬
‫מה?‬ ‫-די.‬
‫מה? הוא אחד התלמידים שלי.‬
‫אלוהים, את לא מורה.‬ ‫-אני עובדת כאן.‬
‫ארזתי לך ארוחת צהריים.‬
‫פעם ביליתם יחד כל הזמן.‬ ‫הוא בא לישון אצלנו.‬
‫אני אשים לך את זה בילקוט.‬ ‫הוא השתין פעם על הספה שלנו, לא?‬
‫אימא!‬
‫מה? זו האמת!‬
‫היי, אחותי.‬ ‫-אלוהים, היי.‬
‫רוצה קצת קפה גרוע מהמשרד שלי?‬
‫יש לי את זה.‬ ‫-בסדר.‬
‫אבל כן, בטח.‬ ‫-קדימה.‬
‫אז סיימת לארוז?‬
‫כן, סיימתי לארוז.‬
‫אני חייבת לומר, אני כל כך שמחה‬ ‫שאת סוף סוף יוצאת לחופשה.‬
‫מה? לא, אני לא יוצאת לחופשה.‬ ‫כבר הסברתי לך!‬
‫אני חייבת לסיים את הקורס לפני סוף השנה‬
‫כדי להגיש מועמדות לתפקיד‬ ‫רואת חשבון בכירה במחוז בית הספר.‬
‫אני אוהבת לשמוע אותך‬ ‫אומרת מילים סקסיות כאלה.‬
‫כן, אני צריכה את הכסף.‬
‫הביטוח מממן את תרופת האקזמה של ג'ק‬ ‫רק לחצי שנה, ואחר כך היא תעלה…‬
‫אלף דולר.‬ ‫-כן!‬
‫אלף דולר כל חודש! אז לא, זו לא חופשה.‬
‫בסדר.‬
‫טוב, אני מקווה שכשתהיי בניו יורק,‬
‫תפני קצת זמן ותעשי משהו נחמד בשביל עצמך.‬
‫אולי תעשי אמבטיה. תירגעי.‬
‫זה מה שאני אוהבת בנסיעות,‬
‫אני יכולה לעשות אמבטיה בלי לשמוע‬ ‫את אחת הילדות צועקת, "אני רעבה!"‬
‫הן תמיד רעבות?‬
‫אני אף פעם לא מאכילה אותן, אז…‬ ‫-אף פעם?‬
‫רגע, למה ג'ימי לא יכול להשגיח על ג'ק?‬
‫זה שיא עונת הטיפוס. הוא חייב להיות שם.‬
‫את כל כך נחמדה אליו.‬
‫אם האקס שלי היה מטפס הרים‬ ‫שמבלה עשרה חודשים בשנה‬
‫בטיולים ברחבי העולם‬ ‫עם חתיכה בת 33 מכוסה בקעקועים…‬
‫הסתכלת על האינסטגרם שלה?‬
‫חשבת שלא אסתכל‬ ‫על חשבון האינסטגרם של החברה של ג'ימי?‬
‫כלומר, מה אנחנו עושות כאן בכלל?‬ ‫מי נראה לך שאני?‬
‫זה בסדר. זה מתאים לו, זה מתאים לי.‬
‫וג'ק אוהב לבלות עם סקרלט.‬
‫בסדר. אני מקווה שתשיגי‬ ‫את מה שאת רוצה בנסיעה הזאת.‬
‫כן.‬ ‫-ואת מה שאת צריכה, את יודעת?‬
‫תסיימי את התואר, תמצאי גבר, תחזרי הביתה,‬
‫ואז תשפצי את המטבח העתיק שלך.‬
‫אני גם חושבת שהגיע הזמן שתסתפרי.‬
‫תספורת, לא פוני.‬
‫פוני זה למקרה חירום.‬
‫באמת יש לך את כל התשובות לחיים שלי.‬
‫כן, אנחנו חברות.‬
‫מן הסתם, יש לי ביקורת מנומקת‬ ‫על כל ההחלטות שלך.‬
‫וגם פתרונות.‬
‫אז אם תצאי להרפתקה במנהטן‬ ‫ותמצאי לעצמך בחור שווה,‬
‫אני מציעה שתעשי מניקור.‬
‫אולי שעווה. את יודעת, תטפחי את עצמך קצת.‬
‫שעווה?‬
‫אה, שעווה.‬
‫שעווה.‬ ‫-טוב, זה לא יקרה.‬
‫אני מתחננת, אדוני. בבקשה, אל תפגע בי!‬
‫לא, תתעלם מזה. אני אנסה שוב.‬
‫בסדר.‬
‫אני מתחננת, אדוני, אל תפגע בי!‬
‫זה היה טוב?‬
‫מדהים.‬ ‫-היי, סקרלט.‬
‫היי, דב!‬ ‫-מה קורה?‬
‫יש לי אודישן!‬ ‫-מה?‬
‫כן! לסדרת טלוויזיה‬ ‫על רוצח סדרתי בשנות ה-20 של המאה הקודמת.‬
‫אני אגלם את המשרתת שהגיבור חונק.‬
‫טוב, אפשר לנסות את זה? בסדר.‬
‫אני מתחננת, אדוני! בבקשה, אל תפגע בי!‬
‫חנקו אותי. הבנתם את זה? מה דעתכם?‬
‫בכנות?‬
‫זה היה מושלם.‬
‫אני בטח לא אתקבל ממילא, כמו תמיד.‬ ‫-היי, אין לדעת.‬
‫קיבלת את המיילים ששלחתי לך‬ ‫לגבי פעילויות עם ג'ק כשאהיה בנסיעה?‬
‫כן.‬ ‫-בסדר.‬
‫קטן עלינו. נכון, ג'ק?‬ ‫-כן!‬
‫דב, אני ממש שמחה בשבילך.‬
‫זה ממש מגניב ומעורר השראה,‬ ‫כל עניין החשבונאות או מה שזה לא יהיה.‬
‫מצחיק שאת מתעסקת במספרים.‬ ‫חשבתי שאת אוהבת ספרים.‬
‫אז למה את לא עושה משהו שקשור לספרים?‬
‫התואר הזה מעשי,‬ ‫וזה מה שצריך כשאת אם יחידנית.‬
‫נכון. טרגי.‬
‫זה פשוט כזה בזבוז.‬
‫"בזבוז."‬
‫תקשיב, אנחנו יודעים‬ ‫שתקופת הייעוץ איתך הסתיימה, אבל…‬
‫כן, קיווינו שיהיה לנו עוד זמן‬ ‫להכיר אותך טוב יותר.‬
‫חבר'ה, אתם מכירים אותי מצוין.‬
‫בילינו המון יחד בחצי השנה האחרונה.‬
‫כן, וזה היה…‬
‫זה היה מדהים.‬ ‫-מדהים.‬
‫אנחנו פשוט תוהים, מה קורה עכשיו?‬
‫עכשיו אני ממשיך הלאה.‬
‫אני באמת מצטער.‬
‫בוא איתנו.‬
‫אנחנו מחפשים סמנכ"ל שיווק חדש,‬ ‫וברור שאתה מושלם לתפקיד.‬
‫כן!‬ ‫-חבר'ה, אני מצטער.‬
‫זו פשוט לא אופציה מבחינתי.‬
‫אל תהיו עצובים.‬
‫לא. זה בסדר. כן.‬
‫ככה זה חייב להיות.‬
‫אני כבר לא מחבב אותך.‬
‫זה נהיה מכוער.‬
‫ידעתי שזה יהיה מכוער.‬
‫אתה יכול למחוק את המספר שלי מהטלפון שלך.‬
‫אין לי את המספר שלך בטלפון.‬ ‫-אז תוסיף אותו לטלפון, ואז תמחק אותו.‬
‫הוא מצטער. אנחנו מצטערים.‬ ‫-לא, זה בסדר.‬
‫תקשיב, פיטר, אם זה קורה,‬
‫וברור שזה קורה,‬
‫אני רוצה לומר שאני מקווה‬ ‫שתמצא את מה שאתה מחפש.‬
‫- יום הולדת שמח, פיטר!‬ ‫מהחברים בוועד הבית -‬
‫יום הולדת שמח, חבר.‬
‫את בוהה בי.‬ ‫-אני יודעת.‬
‫אני פשוט… אני אתגעגע אליך נורא.‬
‫אימא, רצית לעשות את זה כבר המון זמן.‬ ‫אני מבטיח שאהיה בסדר.‬
‫אני מתחננת, אדוני, אל תפגע בי!‬
‫קיבלתי את התפקיד!‬ ‫-מה?‬
‫כן! את מאמינה?‬
‫זה מדהים!‬ ‫-אני יודעת! אני טסה לוונקובר הלילה!‬
‫כן, ואהיה שם שבועיים,‬ ‫כי למרות שיש לי רק שורה אחת,‬
‫הדמות שלי נמצאת ברקע בהרבה סצנות חשובות…‬
‫אלוהים.‬
‫אלוהים. מה לא בסדר איתי?‬
‫רצתי הנה לספר לכם את החדשות,‬ ‫כי אני כל כך אוהבת אתכם,‬
‫ושכחתי שאני אמורה לשמור על ג'ק,‬ ‫כי אני כזאת אנוכית!‬
‫לא!‬
‫מה אני אעשה?‬
‫מה אנחנו נעשה?‬
‫- אני לא באה לניו יורק. סקרלט דפקה ברז -‬
‫זה בסדר. בסדר גמור.‬
‫זה לא נראה בסדר. זה נראה רועש.‬
‫אסיים את הקורס בשנה הבאה.‬ ‫ההרשמה נפתחת שוב רק אז ממילא.‬
‫טוב, את נראית קצת מבואסת.‬
‫זה בסדר. אני מבוגרת.‬
‫אנשים מבוגרים מבואסים הרבה פעמים.‬
‫רוב הזמן, בעצם.‬
‫יש למה לצפות.‬
‫כן. ובגלל זה צריך להיזהר‬ ‫ולהיות מחושבים כל הזמן.‬
‫- פיטר‬ ‫שיחת וידאו -‬
‫את לא עונה?‬ ‫-לא, הוא ינסה להלוות לי כסף.‬
‫את לא יודעת את זה.‬ ‫-אני יודעת.‬
‫היי, פיטר.‬ ‫-תגיד לה שאני לא מנסה להלוות לה כסף.‬
‫אמרתי את זה.‬ ‫-אני מתקשר כי הזמנתי כרטיס טיסה, ג'קי-ג'ק.‬
‫אתה מוכן לבלות יחד?‬ ‫-בבקשה, הכינויים.‬
‫רגע, מה?‬ ‫-אתה צודק.‬
‫עוד לא מצאתי לך כינוי מוצלח.‬ ‫נעבוד על זה כשאגיע.‬
‫היי, דבי!‬ ‫-רגע, מה?‬
‫ואני שוכר מכונית,‬
‫כי אין סיכוי שאני נוהג בטרנטה שלך.‬ ‫-רגע, מה?‬
‫תפסיקי לומר, "רגע, מה?"‬ ‫זה גורם לך להישמע די טיפשה.‬
‫אני לא מבינה.‬ ‫-אני בא ללוס אנג'לס לשבוע לשמור על ג'ק,‬
‫ומשאיר לך את הדירה שלי.‬ ‫-פיטר, בחייך.‬
‫אתה לא יכול לעזוב הכול‬ ‫כדי לבוא לשמור על ג'ק.‬
‫יש לך עבודה וחיים.‬
‫כלומר, אולי לא חיים, אבל יש לך עבודה.‬
‫האמת, אני בין לקוחות כרגע, אז הכול טוב.‬
‫זה לא כיף כמו לבלות יחד, אבל…‬
‫ככה תקבלי את מה שאת צריכה.‬ ‫-פיטר, לשמור על ג'ק זה לא קל כל כך.‬
‫הוא אלרגי למיליון דברים,‬ ‫הוא לוקח המון תרופות ו…‬
‫בכנות, אין לו הרבה חברים כרגע.‬
‫תני לי לעזור. אני חייב לך.‬ ‫-חייב לי?‬
‫כן. איפה הייתי כשג'ק נולד?‬
‫הייתי בלונדון ועזרתי לבנק ספרדי‬ ‫להשיק סניף במזרח אירופה.‬
‫אבל כשאימא שלי מתה,‬
‫נסעת מלוס אנג'לס עד אוהיו‬
‫כדי לבוא ללוויה.‬
‫ואספת אותי ממכון גמילה לא פעם, אלא פעמיים.‬
‫כן, אני יודעת, אני חברה ממש טובה,‬
‫אבל לא עשיתי את הדברים האלה‬ ‫בציפייה למשהו בתמורה.‬
‫ברור,‬
‫כי את לא מפלצת.‬
‫את צריכה עזרה,‬
‫ואני בא.‬
‫סוף הסיפור.‬
‫בסדר.‬
‫הוא יהיה בסדר, נכון?‬
‫כן, זה רק שבוע.‬
‫זה רק שבוע.‬
‫אני מחבקת מכנסיים.‬
‫אימא, בואי! אנחנו נאחר!‬
‫צריכה עזרה?‬ ‫-לא.‬
‫יש לי שיטה.‬
‫ככה אני עושה את זה.‬ ‫-בסדר.‬
‫את יודעת, יש עכשיו תיקים עם ארבעה גלגלים.‬
‫בקושי צריך לדחוף. קוראים להם "ספינרים".‬
‫כן?‬ ‫-כן. היי…‬
‫מה?‬ ‫-לשתול בגוניות בגינה?‬
‫לך על זה, זן.‬ ‫-בסדר. נסיעה טובה.‬
‫תודה!‬
‫"נסיעה טובה, מקווה שתגיעי בשלום‬
‫"בלי נחיתות חירום בשדה תירס…"‬
‫כן!‬
‫אני אתגעגע אליך. אתקשר כל יום, בסדר?‬ ‫-טוב.‬
‫"נסיעה טובה, מקווה שתגיעי בשלום…"‬
‫אני אוהבת אותך!‬ ‫-ביי, אימא!‬
‫"מקווה שאת בסדר"‬
‫- שער 40-48 -‬
‫ליש!‬
‫הנה הבחור הזה.‬
‫תראי אותך! את נראית נהדר.‬
‫את נראית בדיוק אותו דבר!‬
‫אני יודעת. מפחיד, נכון?‬
‫כן!‬ ‫-כן.‬
‫רוצה קפה? חשבתי שאולי תזדקק לזה.‬
‫אתה נראה טוב.‬ ‫-תודה.‬
‫אתה עדיין הולך על אותו לוק:‬ ‫גבוה, לסת מסותתת, ריסים ארוכים.‬
‫יש כאלה שאוהבים את זה.‬
‫זה אף פעם לא היה הטעם שלי, אבל…‬ ‫-כן.‬
‫בכל מקרה, ממש נחמד מצידך‬ ‫לבוא הנה ולשמור על ג'ק.‬
‫בקטנה.‬
‫בכנות, אני בין לקוחות,‬ ‫וזה פרויקט לטווח קצר, נכון?‬
‫זה מה שאני עושה.‬ ‫אני בא ומתקתק עניינים. זה לא סיפור.‬
‫יש לי חדשות רעות.‬
‫ילדים זה סיפור גדול.‬
‫באמת?‬ ‫-כן, מאוד.‬
‫נראה.‬
‫רואה את השתיים שם?‬
‫אלה הבנות שלי.‬
‫בסדר. כיף. הן נראות כיפיות.‬
‫הנה ג'ק.‬
‫טוב, נראה לי שאני אסתדר.‬
‫מה קורה, ג'קי גליסון?‬
‫מי או מה זה?‬
‫לא? בסדר.‬
‫בוא נקפל את הבסטה ונעוף מפה.‬
‫מה זה בסטה?‬
‫אני לא לגמרי בטוח, למען האמת.‬
‫רוצה לנהוג?‬ ‫-לא.‬
‫אתה יכול לנהוג בפורשה.‬ ‫-אני לא רוצה.‬
‫התלבטתי בינה לבין הלמבורגיני.‬ ‫אתה מעדיף לנהוג בלוטוס?‬
‫מה?‬ ‫-בסדר.‬
‫בפעם הבאה אביא את הלוטוס, ותנהג בה.‬ ‫-מה זה לוטוס?‬
‫אימא שלי שונאת מכוניות עם גג נפתח.‬ ‫היא אומרת שהן מתהפכות בקלות.‬
‫כן, אבל הן גם מגניבות‬ ‫בתמורה לכל הקטע של ההתהפכות.‬
‫תן לי לשאול אותך שאלה.‬
‫ראיתי שהילדים בבית הספר‬ ‫התעלמו ממך. מה הסיפור?‬
‫תקשיב, גם אני הייתי פעם ילד בן 13, בסדר?‬
‫ואני יודע שאני די מגניב עכשיו,‬
‫אבל בגיל 13‬ ‫הייתי גרוגרת מהלכת עם תספורת איומה,‬
‫ותמיד הסתובבתי עם עותק מרופט‬ ‫של "התפסן בשדה השיפון", אז…‬
‫חוץ מזה, לא היה לי אבא.‬
‫הוא נטש אותי כשהייתי בן 13‬
‫ומת כעבור שלוש שנים, שיכור בתעלה.‬
‫הוא הלך בצד הכביש, ופשוט…‬
‫אלוהים.‬ ‫-אז…‬
‫ברצינות, לא משנה מה עובר עליך,‬ ‫ראיתי דברים גרועים מזה. אז ספר לי.‬
‫דבר איתי, ג'ק בי נימבל.‬ ‫-אני לא מבין את השם הזה.‬
‫אני עדיין עובד על כינויים, טוב?‬
‫זה בגלל הוקי.‬
‫בסדר.‬
‫פעם וייד ואני היינו חברים‬ ‫ושיחקנו הוקי יחד,‬
‫אבל עכשיו הוא משחק בקבוצה ואני לא,‬ ‫אז הוא מבלה עם אוון, שאיתו בקבוצה.‬
‫אז פשוט הפסקנו לבלות יחד.‬
‫רגע, אתה משחק הוקי? דבי לא סיפרה לי.‬
‫כן.‬
‫אני לא יכול לשחק כדורסל‬ ‫כי אני אלרגי למגרש,‬
‫ואני לא יכול לשחק בייסבול‬ ‫כי אני אלרגי לדשא.‬
‫אני לא מבין למה אתה לא משחק‬ ‫עם וייד והחבר המרושע שלו.‬
‫סליחה. הוא כנראה לא מרושע,‬ ‫אבל יש לו פרצוף מרושע.‬
‫מבין?‬
‫למה אתה לא משחק בקבוצה?‬
‫אני קטן מדי. אימא אומרת שזה מסוכן מדי.‬
‫אני לא מאמין שאימא שלך לא סיפרה לי על זה.‬
‫היא מספרת לי הכול.‬
‫אבל אתה מספר לה הכול?‬
‫ברור.‬
‫אף פעם לא הבנתי‬ ‫למה דבי החליטה לקנות בית על צלע גבעה.‬
‫כן.‬
‫אני מניח שמתרגלים לזה.‬
‫לא. זה תמיד מבאס.‬
‫מי גר כאן לפניכם? אלפקה?‬
‫כן! היי, ג'ק.‬
‫אתה הבחור שבא לשמור על ג'ק.‬
‫נעים מאוד.‬ ‫-אני זן.‬
‫כן, כמו הבודהיזם.‬
‫אני גר בבית הצמוד,‬
‫ואני עצמאי כלכלית כי עשיתי אקזיט.‬
‫ברור.‬ ‫-אני גולש בבקרים,‬
‫ומבלה את שאר היום בגינה של דבי.‬
‫מה עם החצר שלך?‬ ‫-החצר שלי?‬
‫אני לא מטפל בחצר שלי.‬ ‫יש לי בחור שעושה את זה.‬
‫הנה הוא. היי!‬
‫כן?‬ ‫-כן!‬
‫אחי, הוא כזה מצחיק.‬
‫הוא מספוקן.‬
‫בסדר. טוב, היה נעים להכיר.‬
‫כנ"ל.‬
‫בסדר.‬ ‫-ביי, זן.‬
‫טוב, בחזרה לעבודה.‬
‫לא ידעת על זן?‬ ‫-לא.‬
‫אז הקטע הזה שאתה ואימא מספרים הכול זה לזו…‬
‫לא, אנחנו לא הולכים… זו שיחה למבוגרים.‬
‫בסדר.‬
‫היא נשארת ערה כל הלילה כדי לעשות את זה?‬
‫אימא שלך משוגעת.‬
‫אני מודע לכך.‬
‫בסדר, בוא…‬
‫היי! הגעתי. אני בברוקלין.‬
‫אתה בבית? ראית את הפתקים שלי?‬
‫כן, קשה לפספס אותם, דב.‬ ‫-בסדר.‬
‫הדבר הכי חשוב זה לתת לו ארוחת בוקר,‬
‫לארוז לו ארוחת צהריים‬ ‫ולקנות את התרופות שלו בדרך לביה"ס.‬
‫והדבר החשוב הנוסף‬ ‫הוא רשימת הדברים שהוא אלרגי אליהם.‬
‫היא ליד מכונת הקפה. סליחה.‬
‫למינציה. נחמד.‬
‫כתוב כאן "דחוף".‬ ‫-כן.‬
‫שכחתי לסמן את חמאת האגוזים‬ ‫ללא האגוזים, אבל היא שם. היא ב…‬
‫כן.‬ ‫-אני לא יודע מה זה.‬
‫ג'ק, כבר התחלת את החיבור בהיסטוריה?‬
‫כבר התחלתי.‬ ‫-זה אומר שהוא לא עשה כלום, פיטר.‬
‫אתה צריך להזכיר לו. הוא צריך לבחור תזה.‬
‫הוא כותב על מלחמת ספרד-אמריקה.‬ ‫לדעתי היא הייתה נגד ספרד.‬
‫אני לא בטוחה.‬ ‫-כן. דב, ג'ק בסדר.‬
‫ואו, יש פה כל כך הרבה אנשים. זה מטורף.‬
‫אנחנו נחשוב מה לאכול לארוחת ערב.‬
‫לא, אל תדאג, השארתי לכם ארוחת ערב.‬
‫תפתח את המקפיא.‬
‫- דחוף! -‬
‫גם כאן כתוב "דחוף".‬
‫ג'ק אוהב את התבשילים האלה.‬
‫אני יכול להזמין ארוחת ערב.‬ ‫-פיטר, אני יודעת שיש לך הרבה כסף,‬
‫אבל אני לא רוצה שתזמין אוכל ממסעדות‬ ‫וכל מיני דברים יקרים.‬
‫כן, בסדר!‬ ‫שיעורי בית ואז אוכל קפוא לארוחת ערב.‬
‫יש עוד משהו ששכחתי לומר לך.‬
‫אוף, שכחתי מה שכחתי לומר לך.‬
‫דבי, תפסיקי.‬
‫תנשמי.‬
‫תסתכלי סביבך.‬
‫כן.‬
‫תיהני.‬
‫תתקשרי אלינו אחר כך.‬ ‫-בסדר.‬
‫אתה אלרגי לאוכל מקסיקני?‬ ‫-לא.‬
‫קדימה.‬
‫סליחה.‬
‫סליחה, אני עולה לדירה של פיטר קולמן.‬
‫את יודעת, יש עכשיו תיקים עם ארבעה גלגלים.‬
‫קוראים להם "ספינרים".‬
‫טוב, אז…‬
‫הבנתי.‬
‫אלוהים.‬
‫זה מהמם.‬
‫אלוהים.‬
‫מה?‬
‫לפי צבע? באמת?‬
‫אלוהים, פיטר.‬
‫רגע, איפה הידיות? איך בכלל פותחים את זה?‬
‫מה זה?‬
‫זה פשוט עצוב.‬
‫פיטר.‬
‫עדיין יש עליהן מדבקות.‬
‫עשרים וחמישה דולר לכוס? אלוהים.‬
‫פיטר. זה שאתה יכול לא אומר שכדאי לך.‬
‫בסדר, מה נעשה?‬
‫טוב, יש לי שיעורי בית שאני צריך לעשות.‬
‫רק עכשיו הגעתי!‬
‫זה הלילה שלנו! זה האירוע שלנו!‬
‫אנחנו מארעים!‬
‫זאת לא מילה.‬ ‫-עכשיו זאת מילה.‬
‫אפשר לצפות בסרט.‬
‫כן, לא.‬
‫יש לנו שלושה שלטים. אפשר לראות את זה?‬
‫זה שולט בטלוויזיה‬ ‫ומוודא שנגן הדי-וי-די לא פועל.‬
‫זה שולט בצליל.‬ ‫-התכוונתי לעשות את זה.‬
‫בעוצמת הקול.‬
‫זה שולט בכבלים כדי לוודא שהאינטרנט פועל.‬
‫ו… אה, כן, זה גם מקלט.‬
‫נראה לי שהבנתי.‬ ‫-אבל אני לא אמור‬
‫לצפות בטלוויזיה בזמן האוכל.‬
‫ולעולם לא לפני שיעורי הבית.‬
‫ילד מסכן.‬
‫אילו ידעתי מה קורה בבית הזה,‬
‫הייתי בא הרבה יותר מוקדם.‬
‫תודה.‬
‫אתה יודע, אימא שלי‬ ‫תמיד אומרת שאתה חסר אחריות.‬
‫היא קוראת לך "עץ בלי שורשים",‬ ‫מה שזה לא אומר.‬
‫באמת?‬
‫כן. היא גם אומרת שאתה נורא עם נשים.‬
‫אימא שלך!‬
‫אבל אני שמח שאתה כאן, כי אתה רגוע.‬
‫תירגע.‬
‫עצור! עצור הכול. זה הסרט שנצפה בו.‬
‫"הנוסע השמיני"?‬ ‫-כן. ראית אותו?‬
‫לא. הוא מפחיד?‬
‫מבעית.‬
‫מגניב.‬
‫לא, זה לא…‬
‫למה כל כך קר פה?‬
‫חימום…‬
‫חימום!‬
‫היי!‬ ‫-סליחה, אני לא שומעת אותך.‬
‫את צריכה לכוון לחיישן.‬
‫אלוהים. תודה.‬
‫היי, אני דבי.‬
‫רגע, את דבי? פיטר מדבר עלייך כל הזמן!‬
‫כן, זאת אני. מי את?‬
‫אני מינקה, ואני קצת נבוכה.‬
‫חשבתי שפיטר כאן,‬ ‫ואני לא לובשת כלום מתחת לחולצה.‬
‫ניחשתי.‬ ‫-כן, אני מרגישה ממש טיפשה.‬
‫אל תדאגי. לכולן יצא‬ ‫להופיע חצי עירומה בדירה של מישהו.‬
‫אז את ופיטר…‬
‫היינו. פעם.‬
‫נפרדנו אחרי חצי שנה,‬ ‫ואז הוא התחיל לצאת עם בקה.‬
‫אבל חקרתי בעיון את הרשתות החברתיות שלה,‬ ‫וגיליתי שהם נפרדו.‬
‫אז חשבתי שאבוא ו…‬
‫אז ככה יושבים על זה.‬ ‫-דרך אגב, איפה פיטר?‬
‫הוא אצלי בבית באל-איי,‬
‫ואני כאן לכמה ימים.‬ ‫-חמוד!‬
‫אפשר להזמין אותך למשקה? אין מניע נסתר.‬
‫לא אשאל אותך למה פיטר שבור כל כך רגשית.‬
‫הייתי שמחה,‬ ‫אבל אני מתחילה את הלימודים מחר.‬
‫אני צריכה לקום מוקדם לקורס שלי.‬
‫אולי בפעם אחרת.‬ ‫-כן, בטח!‬
‫אקח אותך למועדון בראונסטון.‬ ‫שם פיטר ואני נפגשנו.‬
‫את יודעת, את נהדרת.‬
‫את מוצאת חן בעיניי.‬
‫אני אוהבת את הקטע הזה‬ ‫של "אימא אדמה" סקסית מדור האיקס.‬
‫תודה!‬
‫את יוצאת לבלות עם מינקה?‬
‫היא שאלה אם מתחשק לי‬ ‫לצאת לשתות משהו בהזדמנות.‬
‫נחמד!‬
‫היי, מה אתם עושים הערב?‬
‫מה עשינו? שום דבר מיוחד.‬
‫הוא שם? הוא רוצה לדבר איתי?‬
‫הוא מכין שיעורי בית עכשיו, אז…‬
‫זה טוב.‬
‫היי, דרך אגב, את יודעת‬ ‫שיש גבר עם חצי ישבן בחוץ‬
‫בחצר שלך כל היום?‬
‫כן, זה זן.‬
‫הוא בסביבה הרבה,‬ ‫כי הוא מטפל ממש יפה בגינה,‬
‫אז אני נותנת לו לעשות מה שבא לו.‬
‫לא הזכרתי את זן?‬
‫כן, לא. שכחת לציין שגבר גר בחצר שלך.‬
‫פיטר, אני רוצה להודות לך.‬ ‫הדירה הזאת מדהימה.‬
‫היא ממש נוחה ו…‬ ‫-באמת?‬
‫לא, לא באמת. היא ריקה נורא.‬
‫נראה שמישהו גנב את כל הדברים שלך.‬
‫אם כן, הוא הביא הכול לכאן,‬ ‫כי יש לך את כל הדברים.‬
‫ברצינות, כל הדברים שיש, שהיו ושיהיו.‬ ‫כולם כאן.‬
‫באמת? אין לך תמונות או חפצי נוי.‬
‫אני לא אוהב חפצי נוי. אני לא קונה אותם.‬ ‫אני לא חפץ בחפצי נוי.‬
‫דרך אגב, הספרים שלך מסודרים לפי צבע, שזה…‬
‫ידעתי שניו יורק שינתה אותך,‬ ‫אבל זה הפתיע אותי.‬
‫המעצב שלי עשה את זה.‬ ‫-זה מגעיל. אני לא מאמינה שאמרת את זה בקול.‬
‫חוץ מזה, אין לך מזכרות מאל-איי?‬
‫לא! את מכירה את מדיניות המזכרות שלי.‬
‫תן לי לשאול אותך שאלה.‬
‫אני לא מנסה לחטט, אבל מה קרה עם מינקה?‬
‫נראה שהיא הטיפוס שלך.‬ ‫היא כל כך מלוטשת ומהוקצעת.‬
‫מה? היא לא יהלום.‬
‫מה קרה?‬ ‫-אני לא יודע.‬
‫את מכירה אותי, כנראה פישלתי איכשהו.‬
‫תפסיק.‬
‫טוב, העדויות מראות שאני נורא עם נשים.‬
‫למעשה, יש מי שיגיד שאני "עץ בלי שורשים".‬ ‫-מה?‬
‫כן. רק שתדעי, הילד שלך הוא מסננת.‬
‫אז אני אגלה כל מה שאי פעם אמרת עליי.‬
‫בסדר, לא אמרתי את זה ככה.‬
‫טוב, אמרתי את זה.‬ ‫-כן, אני בטוח.‬
‫נראה לי שהוא לא הבין אותי.‬ ‫-תקשיבי, כבר מאוחר.‬
‫את צריכה ללכת לישון.‬
‫ויש לי רשימת מטלות באורך קילומטר‬
‫שאיזו מטורפת השאירה לי פה.‬
‫לילה טוב מהמטורפת. תמסור ד"ש לג'ק.‬ ‫נתראה אחר כך באינטרנט.‬
‫אני אמצא אותך אחר כך!‬ ‫-לילה טוב.‬
‫ביי.‬
‫נו? צילקתי אותך לכל החיים?‬
‫למי אכפת? זה היה מגניב!‬ ‫אימא שלי בחיים לא הייתה מרשה לי לצפות בזה.‬
‫אני נראה כמו אימא שלך?‬
‫נו, באמת. את לא יכולה…‬
‫"פיטר."‬
‫"תודה."‬
‫"רבה."‬
‫"ממש."‬
‫"תודה."‬
‫"אל תדפוק את הילד שלי."‬
‫כן.‬
‫- דבי - הלכתי לחנות האלכוהול‬ ‫וקניתי לך אלכוהול -‬
‫- תפתחי את זה כשתסיימי את הקורס! פ' -‬
‫זה כל כך מתוק.‬
‫הוא אלרגי לכל האגוזים,‬
‫לרוב הקטניות, לשקדים, לפיסטוק, לקשיו,‬ ‫לפקאן, לאגוזי מקדמיה,‬
‫לאגוזי לוז, לאגוזי מלך,‬ ‫לאגוז ברזיל ולקוקוס.‬
‫חמאת חמניות.‬
‫לא אגוז. בסדר.‬
‫בסדר. תפוזים, לא ברשימה.‬
‫בסדר, אני צריך סכין…‬
‫היי!‬
‫היי, אחי!‬
‫היי!‬
‫כן.‬ ‫-מה אנחנו עושים כאן?‬
‫אני רק… אני חייב…‬
‫אני לא מאמין.‬
‫ג'ק?‬
‫בסדר, בוא נעשה את זה.‬
‫היי, מה זה עושה חוץ מלשחרר ג'יני?‬
‫זה מנקה לי את הסינוסים.‬
‫דוחה.‬
‫הכנת ארוחת צהריים?‬
‫אני עובד על זה.‬ ‫-מה עם ארוחת בוקר?‬
‫לא הכנת ארוחת בוקר, נכון? בסדר.‬
‫פנקייקים ללא גלוטן בשבילך.‬ ‫-תודה.‬
‫תודה.‬
‫אפשר לקבל גם?‬ ‫-לא.‬
‫תבדוק את הרשימה.‬ ‫-לא.‬
‫אני לא אלרגי לקפה.‬ ‫-אתה לא שותה קפה. בוא נתמקד.‬
‫ניקוי סינוסים, ארוחות צהריים ארוזות,‬
‫ארוחות בוקר, סרטים שמתאימים לגילך,‬
‫זה לא הקטע שלי.‬ ‫זה לא מה שאני מצטיין בו, כן?‬
‫אבל זה בסדר, כי באתי להתמקד בך.‬
‫והעבודה שלי כאן פשוטה מאוד.‬
‫אני אלמד אותך‬ ‫לספר לאנשים אחרים סיפור על עצמך,‬
‫סיפור טוב יותר מהסיפור שאתה מספר לעצמך.‬
‫הסיפורים שאנחנו מספרים לעצמנו‬ ‫מגבילים אותנו.‬
‫לא הבנתי. מה זאת אומרת?‬ ‫-בסדר, דוגמה.‬
‫ניקח מישהי ששנינו מכירים, אימא שלך.‬
‫בסדר.‬ ‫-אימא שלך היא האדם הכי חכם שאני מכיר.‬
‫כשנפגשנו לראשונה, היא הייתה שאפתנית מאוד.‬
‫היא רצתה להיות עורכת או משהו.‬
‫אבל עם הזמן‬ ‫היא התחילה להאמין שהיא צריכה להיות מעשית‬
‫ושהיא צריכה להיות הגיונית,‬
‫וזה הסיפור שהיא סיפרה לעצמה.‬
‫"תהיי אחראית."‬
‫אז זה לא הסיפור שלך?‬
‫אנחנו מדברים עליי?‬ ‫-אתה תמיד עונה בשאלה?‬
‫אתה תמיד עונה על שאלה בשאלה?‬
‫באמת עברת לניו יורק בגלל רעידות האדמה?‬ ‫אימא שלי לא מאמינה לך.‬
‫אפשר להישאר מרוכזים?‬
‫תקשיב, בתחילת מיתוג מחדש‬ ‫אני אוהב לעשות "כוונון גלובלי", בסדר?‬
‫זו מחווה שמראה לעולם,‬ ‫או במקרה שלך, וייד ו"פרצוף מרושע"…‬
‫אוון.‬
‫…מה יש לך להציע.‬
‫היום אתה מציע את זה.‬
‫כרטיסים למשחק של הקינגס?‬ ‫-אלה לא כרטיסים.‬
‫אלה מושבים בתא יוקרתי.‬ ‫-אז אני משחד אותם כדי שהם יהיו חברים שלי?‬
‫כאן מגיע המיתוג מחדש.‬
‫נמתג מחדש את המילה "שוחד"‬ ‫ונהפוך אותה ל"תמרצנות".‬
‫זאת לא מילה.‬
‫בעבודה שלי,‬ ‫אנחנו ממציאים מילים שאנחנו צריכים.‬
‫זה די קרינג'י.‬
‫עכשיו אתה קולט.‬
‫בדיוק, קרינג'י.‬
‫תראה את הקפה הקרינג'י שלי.‬ ‫-אני ממש רוצה אחד.‬
‫היי, תזכור, אני אוסף אותך אחרי הלימודים.‬
‫נלך למשחק של הקינגס.‬ ‫-כן, בסדר.‬
‫יש לנו תא פרטי,‬ ‫אז אתה יכול להזמין את מי שאתה רוצה.‬
‫כי זה תא יוקרתי.‬ ‫-נתראה אחרי הלימודים, פיטר.‬
‫נתראה אחרי הלימודים כשנלך למשחק של הקינגס!‬
‫כן. משחק גדול! קדימה!‬ ‫-כן, עם כל הממתקים והגלידה!‬
‫קפה?‬ ‫-אתה משלם?‬
‫כן, אפשר לקנות קפה עם חמאה?‬
‫חמאה…‬ ‫-הוא עושה פנטומימה.‬
‫פנטומימה.‬
‫נכון מאוד.‬
‫האמת שזה ממש טוב.‬ ‫-התאמנתי על זה.‬
‫היי! בוקר טוב.‬
‫היי!‬
‫אני אוהבת ציוד חדש לבית הספר.‬
‫ריח של עפרונות חדשים! נכון שזה נהדר?‬
‫את לא צריכה לסכם את החומר, הכול באינטרנט.‬
‫אני יודעת, אבל כשאני כותבת זה נקלט…‬ ‫-שלום לכולם.‬
‫ברוכים הבאים לסטטיסטיקה במידול סיכונים.‬
‫יש הרבה חומר לעבור עליו, אז בואו נתחיל.‬
‫נתחיל בסקירת סוגים‬ ‫של בעיות מידול ושיטות מידול,‬
‫כולל למידה מפוקחת ולא מפוקחת.‬
‫זה היה הרבה מידע.‬
‫את חושבת שנוכל ללמוד יחד בהזדמנות?‬ ‫-ביי!‬
‫אלוהים, השיעור הזה היה כל כך משעמם.‬
‫- מינקה חברה חדשה -‬
‫היי!‬
‫איך היה השיעור הראשון שלך?‬ ‫-היה בסדר.‬
‫בא לך לצאת לשתות כמו שדיברנו?‬
‫כן, בטח.‬ ‫-מעולה!‬
‫אני קרובה אלייך, אבוא לאסוף אותך.‬ ‫נתראה בקרוב! ביי!‬
‫בשיעור הספרות הזה,‬ ‫תתכוננו להרבה חומר קריאה.‬
‫אנחנו נדבר על ספרים גדולים מאוד, עבי כרס.‬
‫אני מדבר על מעצורי דלת של ממש.‬
‫בשיעור הזה, "אנה קרנינה" הוא עלון.‬
‫גדלתי על יוריס ועל קלאוול ועל מיצ'נר.‬
‫היילי! אסור לשכוח את אלכס היילי.‬
‫עד היום אני מתרגש‬ ‫מספר ענק עם אותיות קטנטנות.‬
‫כן!‬
‫לא, סליחה.‬
‫כמה מכם קראו את האוטוביוגרפיה‬ ‫של מלקולם אקס מאת אלכס היילי?‬
‫בהרמת יד. בסדר…‬
‫היי, גברת ילקוט! את מוכנה?‬
‫זה היה מהיר.‬ ‫-קולג' חמוד.‬
‫נכון?‬
‫אישית, אני אלרגית ללימודים.‬
‫אחרי שסיימתי תואר שני בחשבון דיפרנציאלי,‬
‫הייתי כזה, "מספיק!" יודעת?‬
‫טוב, בואי איתי.‬
‫אמרת חשבון דיפרנציאלי?‬
‫זה היה קורע מצחוק!‬ ‫התנגשת ישר בעמדת האימונים!‬
‫זו לא אשמתי, השרוך שלי נקרע!‬
‫תראה!‬
‫אחי! סוכריות ג'לי.‬ ‫-אני מת עליהן! זה הסוג שאני הכי אוהב.‬
‫אחי, אני חושב שזה בטעם קינמון חריף.‬ ‫-באמת?‬
‫אכלת פעם סוכריית קינמון חריפה?‬ ‫-כן.‬
‫אני מת על קינמון חריף!‬
‫זה ממש חריף.‬
‫אני לא אוהב את זה.‬
‫היי, שום דבר לא מופיע ברשימת האלרגיות,‬ ‫אז אין ממה לחשוש.‬
‫לך על זה, תתפרע.‬
‫רק אל תאכל אגוזים.‬
‫אני חושב שזה ליקריץ.‬ ‫-למה הם לא מדברים איתי?‬
‫נקודות!‬ ‫-הם ידברו.‬
‫אל תדאג. קדימה.‬
‫קח לך חולצה או משהו.‬ ‫בוא נתכונן למשחק. קדימה, קינגס!‬
‫טוב, אני צריכה משקה.‬
‫כן! בואי נשתה משהו.‬
‫אני צמאה נורא.‬ ‫-אני יודעת!‬
‫בסדר.‬
‫רגע. האנשים האלה מגונדרים נורא.‬
‫כן, כולם מפורסמים או מכירים מפורסמים.‬
‫אני גם זה וגם זה. וגם לא זה ולא זה.‬ ‫זה מה שנהדר בי.‬
‫לא נראה לי שאני מתאימה לכאן.‬
‫ברור שלא, אבל את איתי. בואי.‬
‫תודה, פטרה!‬
‫דרך אגב, אנחנו לא צריכות לדבר על פיטר.‬
‫בסדר. הבנתי.‬
‫כלומר, הדיסקית הייתה אצלו בהתחלה.‬ ‫-אחי!‬
‫היא הייתה אצלו…‬ ‫-חבר'ה, ראיתם את המסירה האחרונה?‬
‫זה היה מטורף, נכון? לגמרי קרינג'י!‬
‫או כמו שאומרים בקנדה, "קרינג'י, אה?"‬ ‫-על מה הוא מדבר?‬
‫פשוט תהיי מודעת ל…‬ ‫-בסדר.‬
‫מנהטן מיידן בשבילך.‬
‫וגארדן גלורי בשבילך.‬
‫תיהנו.‬ ‫-תודה.‬
‫אני אמורה לשתות או להשקות את זה?‬ ‫-איך את ופיטר נפגשתם?‬
‫זה החלק שבו אנחנו לא מדברות על פיטר?‬
‫בסדר.‬ ‫-זה החלק.‬
‫טוב, הגרסה הקצרה: שכבנו פעם אחת,‬ ‫ואז הוא נעלם לי, ואז נהיינו ידידים.‬
‫והתחתנת עם מישהו אחר.‬
‫ג'ימי מטפס ההרים.‬
‫זה מצחיק, כי בזמנו הרגשתי‬ ‫שהוא הבחירה הבטוחה מבחינתי.‬
‫הוא היה בטוח לגביי.‬
‫אבל בסופו של דבר‬ ‫הוא רצה לצאת להרפתקאות גדולות‬
‫וההרפתקאות שלי הן לקרוא ספרים ולהיות אימא.‬
‫אז הבנו שהוא צריך מישהי‬ ‫שרוצה להיות לצידו תמיד,‬
‫וזאת לא אני.‬
‫וחיי האהבה שלך עכשיו?‬
‫קצת כמו רוח בערבה פתוחה,‬
‫או צעדים בעליית גג ריקה,‬
‫או… איך קוראים לזה?‬
‫שיחים יבשים שמתגלגלים בעיירת רפאים ישנה.‬
‫משהו כזה.‬
‫בסדר, אנחנו צריכות לטפל בזה.‬
‫שיהיה בהצלחה. עבר הרבה זמן.‬
‫אני מכירה אותו.‬ ‫הוא מרצה בביה"ס שלי, זה עם עניבת הפרפר.‬
‫ואו, הבחור שהוא יושב איתו…‬ ‫-אלוהים.‬
‫אני יודעת. הוא לוהט.‬
‫לא, כן. זה תיאו מרטין.‬
‫הוא העורך של "דנקן פרס".‬
‫הם מפרסמים את מיטב הסיפורת העכשווית.‬ ‫-כן.‬
‫אני מקשיבה רק לביוגרפיות של סלבריטאים.‬ ‫אני מתה על זו של רוב לאו. הראשונה, כמובן.‬
‫תיאו מרטין כל כך מפורסם.‬
‫הוא גם חתיך, והוא יושב עם מישהו שאת מכירה.‬
‫הוא מושך מאוד, זה נכון.‬ ‫-בואי.‬
‫לאן את הולכת?‬
‫בסדר. אולי אביא את העציץ שלי.‬
‫זה נכון. אתה יודע, שאפתני.‬ ‫-היי! סליחה על ההפרעה,‬
‫אבל ראינו אתכם משם…‬
‫רגע, היית בשיעור שלי.‬
‫עמדת בדלת, ואמרתי…‬ ‫-כן! זו הייתי אני.‬
‫אני אף פעם לא שוכח חצאית ג'ינס.‬
‫חמוד! זה סיפור מגניב.‬ ‫אני מינקה. זאת דבי. ואתה?‬
‫תיאו מרטין מ"דנקן פרס".‬ ‫-כן.‬
‫זיהיתי אותך.‬ ‫קראתי את כל הספרים של "דנקן פרס".‬
‫לא את כל הספרים. אין סיכוי.‬ ‫-יש סיכוי!‬
‫בסדר, ספר בן 870 עמודים‬ ‫על ספינת פיראטים בדרום האוקיינוס השקט?‬
‫"הוברטס הורייזון"?‬ ‫קראתי אותו ביומיים. אהוי!‬
‫בסדר, רומן ריגול בכרתים.‬
‫"אושן אוף לייס", אחד הטובים ביותר!‬
‫במשך שבוע‬ ‫לא הפסקתי לומר, "אימיי קטסקופוס!"‬
‫סליחה.‬
‫זה "אני מרגל" ביוונית.‬ ‫-בטח.‬
‫בסדר, יש לי אחד.‬
‫לא קראת את הספר על אגן האבק,‬ ‫כי אף אחד לא קרא אותו.‬
‫"שירת הנחשים"? קניתי אותו ביום שהוא יצא.‬
‫זו היית את?‬ ‫אני די בטוח שמכרנו רק עותק אחד.‬
‫זו הייתי אני! קניתי אותו!‬
‫ואו.‬ ‫-בכל אופן, כן.‬
‫כל כך הרבה ירקות.‬
‫אני יודעת, נכון שזה מטורף?‬ ‫אפילו שאלתי, "אפשר לקבל מטבל לירקות?"‬
‫היה ממש נחמד להכיר את שניכם.‬ ‫-כן, כנ"ל.‬
‫אפשר לקבל את המספר שלך?‬
‫מדי פעם יש לי ספרים לתת במתנה,‬ ‫אפילו עותקים חתומים.‬
‫אני אשמח!‬
‫אלוהים.‬
‫הנה, תכניס את המספר שלך.‬
‫בסדר.‬ ‫-בסדר! צ'או, בחורים!‬
‫בסדר.‬ ‫-צ'או.‬
‫אלוהים, הוא בקטע שלך!‬
‫לא נכון.‬ ‫-בסדר.‬
‫הוא סתם היה נחמד.‬ ‫-לא.‬
‫ככה בחור מתנהג כשהוא בקטע שלך.‬
‫בחייך.‬
‫זה חמוד שאת אוהבת אנשים של ספרים‬ ‫ושאת ופיטר באמת קוראים ספרים.‬
‫זה חמוד מאוד.‬
‫כן, תמיד היה לנו את זה במשותף.‬
‫שנינו היינו חובבי ספרים מושבעים.‬
‫כן, בטח.‬
‫והוא גם כתב ספר.‬
‫איזה ספר?‬ ‫-רומן. ספר גדול, עצום.‬
‫מה? לא.‬
‫מה? כן.‬
‫אני לא מאמינה לך.‬
‫אני אומרת לך, הוא כתב ספר ענק.‬
‫הוא במעטפה בתנור שלו.‬
‫מצאתי אותו כשניסיתי לאפות בראוניז קיטו.‬ ‫אגב, אני לא ממליצה.‬
‫שתיים מעשר. יש קישוא במתכון.‬
‫פיטר רצה להיות סופר, אבל ויתר על זה‬ ‫כשהוא עבר לכאן. הוא כבר לא כותב.‬
‫חוץ מהעובדה ש…‬
‫הוא כותב.‬
‫תפתחי אותה.‬
‫"הילד" מאת פ' קולמן. פיטר!‬
‫את ממש גשש-בלש.‬
‫רגע.‬
‫פיטר כתב רומן שלם ומעולם לא סיפר לי?‬
‫כדאי שתקראי אותו.‬
‫אני לא קראתי אותו, כי זה ספר.‬
‫לא, אני לא יכולה. אם הוא היה רוצה‬ ‫שאקרא אותו, הוא היה אומר לי.‬
‫אנחנו מספרים זה לזו הכול.‬ ‫-כלומר, ברור שלא.‬
‫אבל כן.‬
‫בסדר.‬
‫תביני, זה העניין.‬ ‫אנחנו מספרים זה לזו הכול.‬
‫"הכול."‬
‫זו רק מהמורה קטנה בדרך, בסדר?‬
‫זה קורה כל הזמן בתחילת פרויקט.‬ ‫אנחנו צריכים לחשב מסלול מחדש, בסדר?‬
‫לא נשנה את הגישה…‬ ‫-אני לא רוצה לדבר.‬
‫אני מצטער.‬
‫זה היה מבאס.‬
‫כישורי פתרון הבעיות שלי…‬
‫מתאימים יותר לעולם העסקים, כנראה.‬
‫תודה על הכרטיסים. נהניתי לצפות במשחק.‬
‫אתה מנומס אליי.‬
‫זה רע.‬
‫לילה טוב.‬
‫- הילד -‬
‫היי.‬
‫היי! מה שלומך?‬
‫אני בסדר.‬
‫יופי.‬ ‫-רגע, מה קרה?‬
‫כבר מאוחר אצלך.‬ ‫-לא.‬
‫אני שומעת הד. אתה באמבטיה?‬
‫לא. אני לא עושה אמבטיות.‬
‫אני לא מבין אמבטיות.‬ ‫-נכון.‬
‫אתה ואני מספרים זה לזו הכול, נכון?‬
‫לא.‬ ‫-מה?‬
‫לקחתי את ג'ק למשחק הוקי בלי לבקש רשות,‬ ‫והוא הזמין את וייד ואת אוון.‬
‫שכנעת את וייד ואת אוון לבלות עם ג'ק?‬ ‫-כן.‬
‫והוא אכל פיצה.‬
‫פיצה ללא גלוטן, אבל עדיין פיצה.‬
‫טוב, פיטר, אני…‬ ‫-לא סיימתי.‬
‫לא נאכל את התבשילים שלך, דבי.‬
‫אף פעם. הם מגעילים.‬
‫בסדר, תודה. זו כמות מרעננת של כנות.‬
‫הוצאתי הכול. זהו זה.‬
‫אתה לא צריך לדווח לי על הכול.‬ ‫אני סומכת עליך.‬
‫באמת?‬ ‫-בדרך כלל.‬
‫ואתה סומך עליי, נכון?‬ ‫-ברור.‬
‫אז אתה יודע שאתה יכול לספר לי הכול, נכון?‬ ‫-לספר לך?‬
‫על מה?‬ ‫-כלומר…‬
‫לא יודעת, אולי פרויקט מיוחד.‬ ‫-את רוצה לשמוע על הפרויקטים שלי?‬
‫הנקודה היא שאתה יכול לספר לי הכול.‬ ‫-וזה מה שאני עושה. תמיד.‬
‫גם אני. כלומר, כנות מוחלטת.‬
‫תמיד.‬
‫יש שישה אלמנטים קריטיים שיש לקחת בחשבון‬
‫כשמחליטים באיזה מודל סיכון להשתמש…‬
‫את בטוחה שפיטר ירצה שתעשי את זה?‬
‫אני עושה את זה בשביל פיטר!‬
‫הוא מגיע.‬
‫אלוהים, הוא כל כך שמח לראות אותך.‬ ‫מגעיל כמה שזה חמוד!‬
‫היי!‬ ‫-היי, מינקה.‬
‫תודה רבה שבאת.‬
‫בטח, אין בעיה. עברתי כאן ממילא.‬
‫בסדר. רציתי לתת לך את כתב היד הזה.‬
‫ורציתי לתת לך אותו בהקדם האפשרי,‬ ‫כי אני עוזבת את העיר בקרוב.‬
‫זה הספר שלך? את כתבת אותו?‬ ‫-לא, לא כתבתי אותו.‬
‫הבנתי.‬
‫העניין הוא שבכל פעם שמישהו נותן לי כתב יד,‬
‫הייתי אומר שבערך 100% מהפעמים‬ ‫זה משהו מטורף.‬
‫ואסור לי לקבל כתבי יד,‬ ‫אלא אם כן הם מגיעים מסוכן או מעורך.‬
‫זה מושלם, כי היא העורכת.‬
‫היא ערכנה אותו.‬
‫באמת?‬
‫כן.‬
‫אני ערכנית, אבל עצמאית.‬
‫ואני קוראת המון כתבי יד,‬ ‫וזה ספר ממש מיוחד.‬
‫קוראים לו "הילד".‬
‫הוא מספר על ילד בן 13 שאביו מת משבץ,‬
‫ואחר כך הוא נהיה אלרגי לעצמו כי…‬
‫אם הוא נוגע בעור שלו, יוצאות לו שלפוחיות.‬ ‫אני יודעת, זה נשמע טרגי,‬
‫אבל זה קסום ו…‬
‫זה מרגש אותי, כי יש לי ילד בן 13 והוא…‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫גם לי.‬
‫מקס.‬ ‫-לבן שלי קוראים ג'ק.‬
‫ואו. זה…‬
‫כן.‬
‫כלומר, אני גרוש עכשיו, אבל…‬ ‫-גם אני.‬
‫טוב, אני מעריך את התשוקה שלך, דבי,‬
‫אז אשתדל לקרוא אותו בהקדם האפשרי.‬
‫אני אשמח אם תוכל לקרוא אותו מוקדם יותר,‬
‫כי אני עוזבת בסוף השבוע.‬ ‫-השעון מתקתק?‬
‫לא, לא התכוונתי…‬ ‫-זה בסדר.‬
‫זה בסדר.‬ ‫-אתה מאוד מיוחד וחשוב.‬
‫לא התכוונתי לזה ככה. אני מבטיחה שזה ישתלם.‬
‫בסדר. אני מתרגש לקרוא אותו.‬ ‫-תודה.‬
‫על לא דבר.‬ ‫-אתה…‬
‫אתה יודע מה אתה.‬
‫אני רוצה לחשוב שכן. בסדר.‬
‫בסדר.‬ ‫-טוב.‬
‫באמת נתתי לתיאו את הספר?‬ ‫-כן!‬
‫מתי תספרי לפיטר?‬
‫פיטר. נכון.‬
‫אתה מכיר את "דה קארס"?‬
‫אתה יודע, הלהקה "דה קארס".‬
‫אתה תמיד מקשיב לשירים שלהם.‬ ‫-כן.‬
‫רוצה לדעת למה?‬
‫זו הייתה הלהקה האהובה על אבא שלי.‬
‫ואז אבא שלי עזב.‬
‫כפי שציינתי, ואתה כבר יודע את זה,‬ ‫הוא התפגר, כן?‬
‫במשך זמן מה לא הקשבתי‬ ‫ל"דה קארס" בכלל. לא יכולתי.‬
‫זה היה כואב מדי והזכיר לי את כל החרא…‬
‫את הדברים שאיבדתי.‬
‫ואז יום אחד שמעתי אותם ברדיו.‬
‫והשירים שלהם עדיין היו איתי,‬ ‫גם אם הוא לא היה.‬
‫והם תמיד יהיו איתי!‬
‫תראה, יש לך הורים נהדרים,‬
‫ואתה גר בבית יפה על צלע הר, כמו בקתת סקי.‬
‫אבל אני מבין, יש לך בעיות.‬ ‫לכולם יש בעיות. החיים קשים, נכון?‬
‫לפעמים החיים מחטיפים לך בפרצוף.‬
‫אני לא סגור על החיים שלי.‬
‫תכננתי להיות הסופר האמריקני הגדול הבא‬ ‫ולמצוא מישהי לבלות איתה את חיי.‬
‫ועכשיו אני סתם בחור בודד עם שיער מדהים‬
‫שאומר לאחרים מי להיות,‬ ‫למרות שאני לא בטוח שאני יודע מי אני.‬
‫יש לי רעיון.‬
‫בבקשה, לא עוד מיתוג. אני מתחנן.‬ ‫-לא. תשכח מזה.‬
‫אנחנו עוברים לפעולה.‬
‫אתה…‬
‫צריך לשחק הוקי עם הקבוצה.‬
‫זאת שאוון ווייד משחקים בה. כן.‬ ‫-מה?‬
‫כן. אם אתה רוצה, אני תומך בזה.‬
‫אבל לא כי אתה צריך להיות‬ ‫חבר של האידיוטים האלה.‬
‫שוב, אני בטוח שהם אחלה.‬
‫תיתן לי לנסות להתקבל לקבוצה ולהתאמן?‬
‫כן.‬
‫תספר לאימא?‬
‫אני חושב שאולי נספר לה כשהיא תחזור.‬
‫תודה.‬
‫כן. לך ללמוד משהו.‬ ‫-בסדר.‬
‫נתראה אחר כך, ג'מפינג ג'ק פלאש.‬
‫לא.‬ ‫-לא? טוב.‬
‫איך הולך? אתה נראה מותש.‬
‫כן, פישלתי אתמול‬
‫ולא ישנתי בלילה, אבל עשיתי דבר טוב היום.‬
‫נראה לי.‬
‫להיות גבר בוגר‬ ‫ומודל לחיקוי שישנה לו את החיים…‬
‫זה קצת יותר מסובך משציפיתי.‬
‫אתה רק אמור לוודא שהוא יישאר בחיים.‬
‫כדי לעבור את הבחינה,‬
‫תצטרכו לתאר מודלים ספציפיים על ציר זמן,‬
‫כולל מודלים של החלקה מעריכית,‬ ‫מודלים אוטורגרסיביים,‬
‫ומודלים אוטורגרסיביים הטרוסקדסטיים מותנים.‬
‫תעני לטלפון בחוץ, בבקשה.‬
‫כן.‬ ‫-תודה.‬
‫רגע, אני לא מבינה. מה העוזרת שלו אמרה?‬
‫היא אמרה לי לבוא לדבר עם תיאו.‬
‫תודה שבאת איתי, אין לי מושג מה להגיד לו.‬
‫איך אפשר להגיד משהו‬ ‫כשהוא מחייך אלייך את החיוך הזה?‬
‫נכון? החיוך הזה.‬
‫טוב, הגענו ל"דנקן פרס".‬
‫את תצליחי!‬ ‫-בסדר.‬
‫זה מרגש מאוד.‬
‫בחיי.‬
‫- דנקן פרס -‬
‫בוקר טוב.‬
‫היי. באתי לתיאו מרטין.‬
‫סליחה.‬
‫חמוד.‬
‫ואו, תראי את כל הכריכות.‬
‫הנה את. ברוכה הבאה. שלום, מינקה.‬
‫תיאו.‬
‫דבי.‬ ‫-היי!‬
‫סליחה שביקשתי ממך‬ ‫לבוא למרכז העיר בהתראה קצרה,‬
‫אבל הספר הזה…‬
‫נראה מבטיח.‬
‫או מיי גוד, כבר קראת את כולו?‬ ‫יש בו המון עמודים!‬
‫העוזרת שלי קראה.‬
‫היא חשבה שיש לו פוטנציאל‬ ‫והעבירה אותו אליי, ואני מסכים.‬
‫ואו.‬
‫אני גם מבין למה בכית.‬ ‫אולי הזלתי דמעה בעצמי.‬
‫האבא, נכון?‬
‫במיוחד. כן, כלומר…‬
‫תקשיבי, אני מעוניין מאוד.‬
‫ואני רוצה לדבר עם הסופר בהקדם האפשרי.‬
‫הסופר. תגיד, אפשר…‬ ‫שתיתי קפה ממש גדול בדרך לכאן.‬
‫יש לי פיפי.‬
‫בטח. כן.‬
‫אנחנו עושים פיפי בהמשך המסדרון.‬ ‫-בסדר!‬
‫זה מטורף!‬ ‫-אני יודעת, המקום הזה ממש עתיק.‬
‫אני מריחה אנשים מתים.‬
‫לא! מה אני עושה? אני מתנהגת כמו משוגעת.‬
‫אני אוהבת לעזור לחברים,‬
‫אבל זה בדרך כלל מסתכם‬ ‫בטרמפ לתאומות של אלישיה.‬
‫אני צריכה לחכות עד שאתקשר לפיטר.‬ ‫-לא.‬
‫לא?‬
‫את מאמינה בספר של פיטר,‬
‫אז למה לא ללכת עם זה עד הסוף?‬
‫פשוט…‬
‫כן. קטן עלייך, אחותי!‬
‫בסדר.‬
‫בעצם, אני באמת צריכה להשתין.‬
‫תיאו, אני רוצה לדבר על הצעדים הבאים.‬
‫בטח. את פנויה לארוחת ערב?‬
‫כן. בטח.‬
‫מושלם.‬
‫מושלם!‬
‫זה המאמן?‬ ‫-כן.‬
‫טוב, תישאר כאן. תן לי לעשות את הקטע שלי.‬
‫תגיד היי למאמן שלך.‬ ‫-היי.‬
‫אחד מהם זה הבן שלך? כן?‬
‫כן, זה הוא.‬ ‫-אה, פרצוף…‬
‫אוון.‬
‫כן, הוא…‬ ‫-כן.‬
‫כן.‬
‫כן, ג'ק! אתה מסתדר!‬ ‫-מוכנים?‬
‫כל הכבוד! כן, זה הבחור שלי.‬
‫זה הוא. זה הבחור שלי.‬
‫חשבתי ששחור יהיה הכי טוב, כי את חורף בהיר.‬
‫אני לא צריכה תלבושת חדשה.‬
‫אני מרגישה נורא.‬
‫אני עומדת לספר‬ ‫לעורך הספרותי הכי מפורסם בכל אמריקה‬
‫שנתתי לו כתב יד שאולי ירצה לפרסם,‬ ‫אבל יש מצב שהוא לא יכול.‬
‫למה פיטר לא חוזר אליי?‬
‫אם לא תתפסי את פיטר לפני הדייט עם תיאו…‬ ‫-לא. זה לא דייט.‬
‫אל תבאסי אותי!‬
‫בסדר. אני לא יכולה להישאר עד מאוחר,‬ ‫יש לי בחינה מחר.‬
‫תמדדי שמלה.‬ ‫-סליחה, אני דואגת לפיטר ולג'ק.‬
‫איפה הם?‬ ‫-תמדדי אחת!‬
‫בבקשה.‬
‫אתה השחקן הכי מהיר שם.‬
‫כינוי חדש, ג'ק פרוסט, כי אתה כוכב על הקרח!‬
‫מה המצב, חבר'ה?‬ ‫-מה קורה?‬
‫יום נהדר?‬ ‫-יום נהדר, אחי.‬
‫כן, אני אוהב את זה!‬
‫אז אי פעם יהיו לך ילדים?‬
‫מה? אני לא יודע.‬
‫כדאי לי?‬
‫כלומר, אתה לא נורא בזה.‬
‫קצת מוזר, אבל אתה לא גרוע.‬
‫לא?‬
‫לא.‬
‫טוב, כדאי שאתחיל לעשות שיעורי בית.‬
‫נתראה.‬
‫בשבילי?‬
‫כן. קדימה, צא להפסקה.‬
‫טוב, אני לא צריך הפסקה.‬ ‫אני לא עובד כאן, אז…‬
‫כן, אני יודע.‬
‫טוב.‬ ‫-בסדר.‬
‫טוב.‬
‫אתה יודע, חשבתי שאתה לא מחבב אותי.‬
‫למה? כי הייתי מגעיל אליך?‬
‫כן, בגלל זה.‬
‫תראה, אני מצטער.‬
‫אני חושב שהלחיץ אותי‬ ‫להיות אחראי על בן אדם.‬
‫אתה יודע,‬ ‫מעולם לא טיפלתי אפילו בצמח תבלין.‬
‫אחי, צמחי תבלין‬ ‫בעייתיים בדיוק כמו ילדים. כן.‬
‫יש לי צמח מרווה ליד הריצוף‬ ‫שלא נתן לי לישון עד שלוש בבוקר בשבוע שעבר.‬
‫אני קורא לזה "קוליק צמחים".‬
‫אז, אתה יודע… אני מבין.‬
‫אתה מבין.‬
‫אותו דבר.‬ ‫-כן.‬
‫כן, האמת, אני מרגיש‬ ‫שאני עושה עבודה לא רעה עכשיו.‬
‫מגניב, אחי.‬
‫ואני מצטער שלא הייתי ידידותי כלפיך, בסדר?‬
‫אני חושב שלדבי יש מזל שאתה עוזר לה.‬
‫לא. לי יש מזל, בסדר?‬
‫כלומר, היא…‬
‫מדהימה, אתה יודע?‬
‫כן. כן, ממש.‬
‫כלומר, אנחנו חברים כבר הרבה זמן.‬
‫לא יותר זמן משאני והיא חברים.‬
‫לא. ברור, אני לא…‬ ‫-בשנים.‬
‫כן. תקשיב,‬
‫לך ולדבי יש את הקטע שלכם,‬ ‫והוא שונה מהקטע שלנו.‬
‫הקטע שלכם.‬ ‫-כן. כאילו,‬
‫אתה חבר שלה.‬
‫אני השכן שלה‬
‫ומאהב במשרה חלקית, יודע?‬
‫מה אמרת?‬ ‫-אתה יודע מה?‬
‫כנראה לא שמת לב לזה כי אתם רק חברים, אבל…‬
‫אחי, היא די לוהטת.‬
‫כן.‬ ‫-כלומר, אני יודע שהיא מחוץ לליגה שלי,‬
‫אבל יש לי תוכנית.‬
‫טוב? התוכנית שלי היא…‬
‫אני אמשיך להופיע בחיים שלה, אתה יודע?‬
‫ואז אולי היא תשנה את דעתה לגביי.‬
‫אתה מבין אותי?‬
‫בינתיים,‬
‫אני מוכן להיות יזיז שלה.‬
‫אני ממש אוהב את הפתיחה של הספר.‬
‫נכון שהיא מדהימה?‬
‫היא הזכירה לי את "בשוכבי גוועת".‬
‫פוקנר? באמת?‬
‫כן, לי זה הזכיר יותר את פרנזן.‬
‫אני רואה את זה. הדינמיקה המשפחתית?‬ ‫-כן.‬
‫כלומר, באמת מצאת יהלום.‬
‫גם אני חושבת ככה.‬
‫הספר שקראתי הכי הרבה פעמים‬ ‫הוא "בית השמחה".‬
‫אדית וורטון.‬ ‫היא לא מוערכת מספיק. ביקורת חברתית נוקבת.‬
‫אתה אוהב אותה?‬ ‫-ברור!‬
‫מי שלא אוהב את אדית ו'‬ ‫פשוט לא קרא את הספרים שלה.‬
‫ואני ממררת בבכי בכל פעם שלילי בארט מתה.‬
‫אני יודע! ואז לורנס בא למחרת בבוקר‬ ‫להציע לה נישואין. בחייך!‬
‫איחרת קצת.‬
‫שתיתי שיקוי שינה אתמול בלילה, ואני מתה!‬
‫כן. סליחה, אבל הלכתי לעולמי, חבר.‬
‫אבל היא נראתה מדהים כשהיא מתה.‬
‫אתה יודע מה וולט ויטמן אמר על גשר ברוקלין?‬
‫לא, תגידי לי.‬
‫הוא אמר,‬
‫"זה היה המזור הטוב והיעיל ביותר‬ ‫שנשמתי ידעה מעודה".‬
‫זה ציטוט נהדר.‬
‫למרבה הצער, זה גשר מנהטן.‬
‫אבל ציטוט טוב.‬
‫וידעתי את זה.‬ ‫-הנחתי שאת יודעת.‬
‫רק רציתי לראות אם אתה יודע.‬ ‫-נכון.‬
‫אז ברור שאתה חכם מאוד.‬
‫זה הולך טוב.‬ ‫-זה היה מבחן!‬
‫עברתי?‬
‫כן!‬
‫אני אדבר עם הסופר לגבי כתב היד.‬
‫מושלם. יופי.‬
‫כן.‬ ‫-התכוונתי…‬
‫אז…‬
‫ושכחתי אם אתה…‬
‫שתית קפוצ'ינו במסעדה?‬
‫כן. כן, הזמנת לי אותו.‬
‫בסדר.‬ ‫-כן.‬
‫זה החלק שבו…‬
‫זה החלק, כן?‬ ‫-נראה לי.‬
‫בסדר.‬ ‫-אז… כן.‬
‫טוב, נהדר.‬
‫ואו, דירה יפה. זו דירת נופש?‬
‫כן.‬
‫מצחיק, לדירות האלה‬ ‫אף פעם אין אישיות, נכון?‬
‫כן!‬ ‫-נו, באמת. מי…‬
‫מי ממיין ספרים לפי צבעים? ברצינות.‬ ‫-זה מה שאמרתי!‬
‫אז אין לי הרבה אוכל, אבל יש לי שמפניה.‬
‫וכפי שאדם חכם אמר פעם,‬
‫כל דבר הוא רע בהפרזה,‬
‫אבל שמפניה בהפרזה זה דבר מושלם.‬
‫מארק טוויין, נכון?‬ ‫-כן!‬
‫הוא כנראה היה שתיין כבד.‬
‫זה מה ששמעתי.‬
‫לפתוח?‬
‫בבקשה.‬
‫בשמחה.‬
‫מי נלחם במלחמת ספרד-אמריקה?‬
‫הספרדים והאמריקנים.‬
‫אתה בסדר?‬
‫כן.‬
‫הנוף הזה פשוט…‬ ‫-אני יודעת. הוא נורא, לא?‬
‫אין מה לומר, הוא איום.‬
‫מותר לי…?‬ ‫-כן.‬
‫החלונות.‬ ‫-החלונות?‬
‫כן.‬ ‫-כן, וילונות. נכון.‬
‫הם כנראה חשמליים.‬ ‫-כן, אני לא…‬
‫כן.‬ ‫-הדבר הזה מאוד מסובך.‬
‫אני אסתדר, זה בטח פשוט.‬
‫לא, זה קרה בעבר.‬ ‫אתה צריך לכוון אותו לחיישן.‬
‫אין לי מושג.‬ ‫-זה דבר אמיתי?‬
‫כן.‬
‫בסדר, אני צריך…‬
‫בסדר, הנה.‬
‫אתה מדהים.‬
‫תודה.‬
‫- המצלמה הביתית הופעלה -‬
‫ברצינות? תלמד להשתמש במילים שלך!‬
‫בדיוק נזכרתי.‬
‫יש משהו שאני צריך לעשות עכשיו.‬
‫זה לא יהיה כיף בכלל, אבל…‬
‫אז אני הולך לבד.‬
‫אני אתקשר לאלישיה ואבקש ממנה לשמור עליך.‬
‫בטח. שיהיה.‬
‫בסדר, את מדהימה. אני חייב לך.‬
‫אל תדאג בקשר לזה.‬
‫מימי מבשלת הערב, ובזמן האחרון‬ ‫היא מכינה רק מתכונים מוזרים מטיקטוק.‬
‫יש דברים שלא נועדו לטיגון באוויר חם.‬ ‫-כן.‬
‫זה בושם?‬ ‫-לא.‬
‫אכלתי נר.‬
‫לא נכון.‬
‫לא, את צודקת.‬
‫ברצינות, תודה.‬
‫מה תרצה?‬
‫אני אשמח לשתות מקאלן.‬
‫מנה כפולה.‬
‫אבל מאחר שאני כבר לא שותה, תן לי פלגרינו.‬
‫עם קרח בכוס גבוהה, בבקשה.‬
‫היי.‬
‫ונסה מורטון.‬
‫פיטר קולמן.‬
‫לא האמנתי כשהטלפון שלי צלצל.‬
‫מי היה מאמין שלא החלפת מספר?‬
‫זו בדיוק הסיבה שלא החלפתי אותו.‬ ‫-באמת?‬
‫כמה זמן עבר?‬
‫עשרים שנה.‬
‫ואיכשהו, אני בת 30. מוזר.‬
‫מדהים.‬
‫אז מה אתה עושה בעיר?‬
‫את זוכרת את דבי?‬ ‫-כמובן.‬
‫באתי לשמור על הבן שלה.‬
‫ואו. אתה? "העץ בלי השורשים"?‬
‫אז…‬
‫יש לך ילדים?‬
‫לא.‬ ‫-לא?‬
‫לא ילדים ולא בעל.‬
‫- דבי: התקשרתי כל הלילה. מה קורה? -‬
‫אתה יודע…‬
‫די רועש כאן.‬
‫האמת שממש שקט.‬
‫פשוט חשבתי…‬
‫אם מתחשק לך, אני גרה לא רחוק.‬
‫כלומר, רציתי.‬
‫תראי אותי.‬
‫לבשתי את החליפה, הלכתי לבר.‬
‫היה לי רגע עם אישה.‬
‫וניסיתי להיות הבחור, כן?‬
‫אבל הבחור ההוא… איפה הבחור ההוא?‬
‫אני לא יודעת, אבל יש לו ריח נהדר.‬
‫תודה.‬
‫כמו מרווה.‬ ‫-עם נגיעות עץ אלון.‬
‫לא שמתי לב.‬ ‫-זה שם.‬
‫אפשר להגיד לך משהו?‬
‫משהו שלא נראה לי שאמרתי בקול רם אי פעם.‬
‫מייד. בבקשה.‬
‫טוב, אז דבי ואני בילינו יחד לילה אחד.‬
‫אחר כך אמרתי לה להתרחק ממני, כי…‬
‫ואז פשוט…‬
‫הבנתי שאני לא מפסיק לחשוב עליה.‬
‫אז התכוונתי להתקשר אליה ולראות אם היא…‬
‫אבל כעבור כמה ימים‬ ‫ראיתי אותה ואת ג'ימי בקולנוע בווקון.‬
‫אלוהים, הבווקון!‬ ‫ראיתי את כל הסרטים שהוקרנו שם.‬
‫ראיתי שם‬ ‫את "המרדף אחר אוקטובר האדום" שמונה פעמים.‬
‫כן. בכל אופן, כשראיתי אותם…‬
‫ראיתי שיש ביניהם משהו. אז פשוט ויתרתי.‬
‫ואז היא באה לאסוף אותי‬ ‫מהגמילה בפעם השנייה.‬
‫והייתי שם בטיפול פסיכולוגי, כן?‬
‫אז כשהיא באה לאסוף אותי,‬ ‫תכננתי לומר לה את האמת ולספר לה‬
‫איך אני מרגיש כלפיה.‬
‫אבל היא עדיין הייתה נשואה.‬
‫עוד לא היה להם ילד. הוא נסע הרבה.‬
‫הוא היה עסוק בטיפוס.‬ ‫-מה זה היה?‬
‫טיפוס. הוא טיפס על הרים.‬
‫טוב, זה נראה כמו דיג.‬
‫בכל מקרה, אז נכנסתי למכונית ו…‬
‫היא אמרה לי שהיא בהיריון.‬
‫רגע, בגלל זה עזבת את אל-איי?‬
‫לא!‬
‫עזבתי בגלל רעידות האדמה. אני מפחד מהן.‬
‫כן, "הרעידות המפחידות".‬
‫אתה חייב לספר לה.‬
‫לא, מאוחר מדי.‬
‫אחי. תזכור, הייתי במשחק הפוקר הראשון.‬ ‫-כן.‬
‫היית שחקן מחורבן, אבל לקחת סיכונים.‬ ‫מה קרה לבחור הזה?‬
‫הבחור הזה…‬
‫שתה יותר מדי, והוא הפסיק לכתוב,‬
‫ויש לו חברה אחת,‬ ‫והיא גרה בצד השני של המדינה,‬
‫והכי חשוב, הוא יצא עם מיליון נשים,‬
‫ואף פעם לא נשאר בזוגיות יותר מחצי שנה.‬
‫למה? כי הוא חתיכת חרא שאי אפשר להכיר באמת.‬
‫לא, כי הוא לא היה עם האישה הנכונה.‬
‫תפסיק לספר לעצמך את הסיפור הזה.‬
‫פיטר!‬
‫כל חייך הובילו לרגע הזה.‬
‫אל תבזבז שנייה. אלוהים.‬
‫שתיתי עשרה כאלה.‬
‫אני מתחרפנת.‬ ‫אני צריכה ללכת לחדר כושר או משהו.‬
‫מה תעשה?‬
‫"אני עובד כאן כל היום, עומל לי בחום‬
‫"מבלה קצת זמן איתך‬
‫"יושב בשלווה‬
‫"שותה בירה קרה‬
‫"רק את חסרה בתמונה"‬
‫שיט! מה השעה?‬
‫אלוהים, אני מאחרת לבחינה הסופית.‬ ‫-מה?‬
‫לבחינה הסופית של הספר שאני עורכת.‬
‫תוכל לצאת בעצמך, נכון? יופי!‬
‫ארוחת בוקר.‬
‫צימוקים!‬
‫הם נוראיים.‬
‫לא רע.‬
‫היי!‬
‫סליחה שלא יצא לנו לדבר אתמול, אבל…‬
‫תראה, רק…‬
‫רק רציתי להודות לך שוב.‬
‫אני יודעת שאתה לא אוהב הכרת תודה‬ ‫ושהמילה "תודה" מעוררת בך אי נוחות, אבל רק…‬
‫הודות לך זכיתי בשבוע מדהים,‬
‫ואין לי מושג איך לגמול לך.‬
‫אני אנסה עד סוף חיי.‬
‫אבל תתקשר אליי מתי שתרצה, או שנתראה בקרוב.‬
‫אלוהים. נתראה בקרוב. בסדר.‬
‫לא.‬
‫בסדר. כמה לשלושה?‬
‫- שים תמונה חמודה כאן -‬
‫היי.‬
‫היי, תפסתי אותך!‬ ‫-כן, תפסת אותי.‬
‫אני יודע שזה הלילה האחרון שלך כאן‬ ‫ואני לא רוצה לגזול מזמנך לפני שאת עוזבת,‬
‫אבל יש משהו חשוב שאני רוצה לדבר איתך עליו.‬
‫סוג של הצעה.‬
‫את פנויה להיפגש למשקה?‬ ‫-כן, בטח.‬
‫מועדון בראונסטון?‬
‫מעולה!‬
‫הצעה?‬
‫כן. טוב…‬
‫מה יש? מה קרה?‬
‫כלום, פשוט… לא שמעתי מפיטר.‬
‫ג'ק ואני התכתבנו, אבל לא שמעתי מפיטר.‬
‫טוב, בלי פרצופים. תראי מה עשית.‬
‫בתוך כמה ימים הוצאת תואר‬ ‫משעמם להחריד אבל שימושי, אני מניחה,‬
‫הצלחת להוציא לאור את הספר של פיטר‬ ‫והשגת חברה מילניאלית חמודה. אני.‬
‫ותיאו הוא הדובדבן הסקסי שבקצפת! כלומר…‬
‫לא, את צודקת.‬ ‫פשוט קצת מוזר שלא שמעתי ממנו.‬
‫תשכחי מפיטר!‬
‫תיאו! את יוצאת איתו עכשיו.‬
‫אין לנו זמן לקנות לך שמלה חדשה.‬
‫לא, אני אלך בתור דבי הערב. דבי הרגילה.‬
‫אפרופו, אני מחפשת את ז'קט הג'ינס שלי.‬
‫ראית אותו?‬ ‫-קשה לדעת.‬
‫מפוזרים פה יותר מדי‬ ‫ג'ינסים ובגדים בייצור המוני.‬
‫אגב, את יודעת שמוכרים עכשיו "ספינרים"?‬
‫יש פה משהו.‬ ‫-מה זה?‬
‫סמים? פורנו? מה?‬
‫אלוהים.‬
‫הוא כתב עוד ספר?‬
‫הבחור ממש אוהב לכתוב.‬
‫זה לא ספר.‬
‫אנחנו בהחלט לא צריכות לפתוח את זה.‬
‫כן. אני מכבדת פרטיות של אחרים.‬
‫גם אני. כמו שאימי השיכורה תמיד אמרה,‬ ‫"תתעסקי בעניינים שלך".‬
‫חנייה מעולה. בסדר.‬
‫אתה לא רוצה…?‬
‫המבחנים לקבוצה מתחילים בעוד רבע שעה.‬
‫כן.‬
‫אז מה יקרה עכשיו?‬
‫אחרי האימון? אפשר לקנות ברד.‬ ‫אני אוהב את הברד פה.‬
‫כן, גם אני.‬
‫לא. כלומר, איתך, איתי ועם אימא.‬
‫אני אחזור לניו יורק ו…‬
‫כן, בוא נגיד שזה לא יקרה.‬
‫נראה ששלושתנו צוות טוב.‬
‫ואו. כן.‬ ‫-כאן, באל-איי, בבית שלנו.‬
‫אני לא יודע איך אתם מחליטים דברים כאלה.‬ ‫זה רק רעיון שהיה לי.‬
‫גם אני לא יודע‬ ‫איך אנחנו מחליטים דברים כאלה.‬
‫למה אתה מסתכל עליי ככה?‬ ‫אתה נראה כאילו הרגשת רעידת אדמה.‬
‫טוב, כדאי שאיכנס. המבחנים לקבוצה מתחילים.‬
‫נתראה בפנים.‬ ‫-כן.‬
‫פיטר שונא מזכרות.‬
‫כל כך הרבה תמונות שלך.‬
‫וגלויות ששלחתי לו?‬
‫המשחק של הדודג'רס!‬
‫מצאתי את זה בטקסס.‬
‫חמוד.‬
‫רגע.‬
‫אלוהים. גם הוא שמר אותו?‬
‫אלוהים.‬
‫עכשיו הגיוני לגמרי למה הוא לא התאהב בי.‬
‫ידעתי שיש סיבה. ידעתי שזה לא בגללי.‬
‫אני מדהימה.‬
‫את אוהבת אותו?‬
‫אני…‬
‫אני חושבת שאני מרגישה…‬
‫בסדר. אני אגיד לך מה אני חושבת.‬
‫בסדר.‬
‫אני חושבת שהתאהבת בפיטר‬ ‫בלילה הראשון ששכבתם.‬
‫מה? לא.‬
‫זה יהיה פזיז ולא מעשי, ואני לא…‬
‫אנושית? אנחנו יודעים.‬
‫לכן התחרפנת מהספר שלו‬ ‫ולקחת אותו להוצאה לאור כמו משוגעת.‬
‫לא נכון!‬
‫אלוהים, את צודקת. אלוהים. עשיתי את זה.‬
‫כי את מאוהבת.‬
‫אל תכריחי אותי לשיר את "אני מאוהבת"‬ ‫של סטרייסנד, כי אני אעשה את זה.‬
‫שרתי אותו בבית האבות של סבתא שלי.‬ ‫-לא.‬
‫גם אם אני מרגישה שפיטר ואני…‬
‫לא. פיטר לא מתעניין בי בצורה הזאת.‬
‫הוא הוכיח לי את זה באותו לילה ולאורך השנים‬
‫מעצם העובדה שהוא יצא עם נשים‬ ‫שונות לחלוטין ממני.‬
‫אני פשוט…‬
‫לא.‬
‫לעולם לא אסכן את הידידות בינינו‬ ‫בגלל הסיכוי הקלוש…‬
‫את לא מבינה? את רק צריכה לקחת סיכון.‬
‫לא, זה מה שאת לא מבינה.‬ ‫אני לא לוקחת סיכונים.‬
‫יש לי חיים נהדרים, ואני מעריכה אותם,‬ ‫את יודעת?‬
‫חיים שקטים בלי טלטלות.‬
‫וככה אני חיה את חיי.‬
‫וככה אני משחקת פוקר.‬ ‫אני אף פעם לא שולפת קלף כדי להשיג רצף.‬
‫את מבינה אותי?‬
‫את לא מבינה, כי את לא משחקת פוקר,‬ ‫אבל אסביר לך בהזדמנות אחרת.‬
‫אבל זה פשוט…‬
‫זאת מי שאני.‬
‫אני אומדת סיכויים, וזה שמר עליי,‬ ‫זה שמר על הילד שלי,‬
‫ואני פשוט צריכה להיות זהירה.‬
‫כן.‬
‫לא!‬
‫אני לא מבינה למה את מתעלמת‬ ‫מהרגשות שלי לגבי זה.‬
‫אני צריכה ללכת. אני לא רוצה לדבר על זה.‬ ‫אני צריכה להתקלח, לפגוש את תיאו…‬
‫ופיטר?‬
‫תשכחי מזה. אני לא רוצה להמר.‬
‫אם תתחילי שוב עם אנלוגיית פוקר, אני אמות.‬
‫את לוקחת סיכונים, דרך אגב. ראיתי את זה.‬
‫את יכולה לעשות את זה.‬
‫את יכולה לספר לפיטר‬ ‫איך את מרגישה. את יכולה.‬
‫קדימה, חבר'ה! קדימה!‬
‫קדימה, ילד.‬
‫אלוהים. בסדר.‬
‫היי!‬
‫היי.‬
‫סליחה שאיחרתי.‬
‫רצת לכאן?‬ ‫-לא, אני…‬
‫אני פשוט מתנשמת קצת.‬
‫גם אני.‬ ‫-בסדר.‬
‫היי.‬ ‫-אלוהים.‬
‫רציתי לחכות עד המתאבנים,‬ ‫אבל אכפת לך אם אתחיל?‬
‫אין בעיה.‬
‫תיכנס לשם!‬
‫קדימה, ג'ק!‬
‫ההצעה שלי‬ ‫היא שהשגתי לך ריאיון עבודה במקמילן.‬
‫עורכת במשרה מלאה.‬
‫הם מחפשים עורכת, את מדהימה,‬ ‫ויהיה להם מזל אם הם יזכו בך.‬
‫ואו.‬
‫והחלק השני הוא‬ ‫שלא השגתי לך ריאיון ב"דנקן פרס",‬
‫כי אני מרגיש‬ ‫שאנחנו צריכים לבדוק מה יש בינינו…‬
‫מה אנחנו…‬
‫אולי.‬
‫זה עוד מוקדם, כמובן,‬ ‫אבל לא כדאי שתעבדי איתי‬
‫אם אנחנו אפילו שוקלים‬ ‫לחקור את זה, את יודעת?‬
‫אני יודע שיש לך חיים שלמים באל-איי.‬ ‫אני לא רוצה לטפח ציפיות.‬
‫הוא אמר בעודו מטפח ציפיות.‬
‫אני… ואו.‬
‫אני לא יודעת מה לומר.‬
‫כן. זה לא מעט, זה הרבה.‬
‫זה הרבה.‬
‫הנה, יופי.‬
‫קדימה, חבר'ה! תמשיכו! קדימה!‬
‫נחמד.‬
‫קדימה!‬
‫תיאו, אתה נפלא.‬
‫אבל השבוע האחרון היה…‬
‫לא מציאותי.‬
‫אני באמת…‬
‫העובדה שאתה מאמין בי חשובה לי מאוד.‬
‫אבל מוקדם יותר היום…‬
‫לא מצאתי את ז'קט הג'ינס שלי,‬ ‫וחיפשתי אותו בדירה,‬
‫ומצאתי מעטפה ו… אתה יודע…‬
‫אלוהים, זה הדבר הכי מוזר שאי פעם אמרתי!‬
‫אני…‬
‫חושבת שאני מאוהבת במישהו אחר.‬
‫הבנתי.‬ ‫-ואני יודעת שזה דבר מטורף לומר.‬
‫אהבה היא מטורפת.‬ ‫אהבה זה הדבר הכי גרוע בעולם.‬
‫זה סיוט.‬
‫בייחוד כשהיא נוחתת עלייך פשוט…‬
‫בלי התראה.‬
‫אחורה. אתה בסדר?‬
‫את צריכה לענות?‬ ‫-כן.‬
‫אל תדאגי.‬ ‫-אני כבר חוזרת.‬
‫היי!‬
‫אני יודעת שנתראה מחר, אבל רציתי…‬
‫רגע, מה?‬
‫אלוהים. מה זאת אומרת,‬ ‫"מבחנים לקבוצת ההוקי"?‬
‫אלוהים.‬
‫בסדר.‬
‫אלוהים!‬
‫האמבולנס הגיע ממש מהר,‬ ‫והוא עם הרופאה עכשיו, אז…‬
‫הנה הרופאה. אני אשים אותך על רמקול.‬
‫אלוהים. הוא בסדר?‬
‫חדשות טובות, מצבו מצוין.‬
‫יופי. בבקשה.‬
‫יש לו קצת כאב ראש ובחילה.‬
‫בסדר.‬ ‫-אז נשאיר אותו פה הלילה.‬
‫אלוהים.‬ ‫-רק כדי לשלול חשד לזעזוע מוח,‬
‫או, בסבירות נמוכה, סוג אחר של המטומה.‬
‫אלוהים!‬
‫אני רוצה לדבר איתו.‬
‫הוא יהיה בסדר.‬
‫אני לא רוצה לדבר איתך.‬ ‫אני רוצה לדבר עם ג'ק!‬
‫הוא בחדר שלו.‬ ‫-תן לי לדבר עם ג'ק, פיטר,‬
‫לפני שהפגיעה המוחית החמורה‬ ‫תגרום לו לשכוח את אימא שלו!‬
‫אני הולך.‬ ‫-כן, כנראה עדיף.‬
‫המטומה. זה מה שאנחנו רוצים, נכון?‬
‫לא, אנחנו לא רוצים את זה. זה רע.‬
‫כן, הוא כאן.‬
‫זאת אימא שלך.‬
‫היי.‬ ‫-היי, מתוק שלי. אתה בסדר?‬
‫אני מרגיש מעולה!‬
‫אני כל כך מצטערת שאני לא שם.‬
‫אני חוזרת הביתה עכשיו.‬
‫אימא, תפסיקי!‬
‫אתה פצוע, מותק.‬ ‫-זה היה השבוע הכי טוב בחיי.‬
‫אני ופיטר צפינו ב"הנוסע השמיני"‬ ‫ונסענו במכונית עם גג נפתח‬
‫וכמעט שתיתי קפה.‬
‫רגע, תאט. תחזור אחורה. מה?‬
‫השבוע זכיתי להיות גרסה אחרת של עצמי.‬ ‫זה היה די נהדר.‬
‫אל תכעסי על פיטר, טוב?‬
‫ג'ק, אני אטפל בפיטר בנפרד.‬
‫ונחשי מה? התקבלתי לקבוצת ההוקי!‬
‫בסדר, נצטרך לדבר על זה כשאגיע הביתה.‬
‫לא. אני רוצה לדבר על זה עכשיו.‬
‫אני רוצה לעשות את זה. אני רוצה שתרשי לי.‬
‫תקשיבי, אני יודע שאת מפחדת מדברים.‬
‫לפעמים גם אני מפחד.‬ ‫אבל אני לא רוצה שנפחד יותר.‬
‫טוב…‬ ‫-בכל מקרה, אוהב אותך, אימא.‬
‫אני חייב ללכת, החברים שלי כאן.‬ ‫-אחי, התרסקת לגמרי!‬
‫היינו שם!‬ ‫-זה היה אדיר!‬
‫זה היה ממש מגניב.‬ ‫אני זוכר שהסתבכתי והסתובבתי.‬
‫הבחור הזה התנגש בי ואז…‬ ‫-רואה? הוא בסדר.‬
‫אני באמת מצטער שלא הייתי…‬ ‫-אלישיה שם?‬
‫כן, היא כאן. ואני אהיה כאן כשתחזרי.‬
‫בבקשה, לא.‬ ‫אני חוזרת הביתה עכשיו. בבקשה, פשוט לך.‬
‫אבל…‬ ‫-פיטר, לך!‬
‫לג'ק היה מקרה חירום. הוא פצוע.‬ ‫-הוא בסדר?‬
‫אני לא יודעת. אני צריכה ללכת.‬
‫תיאו, אתה…‬
‫אתה יודע מה אתה.‬
‫גם את.‬
‫- הכול ארוז! היית צריכה תיק טוב!‬ ‫באהבה, מינקה -‬
‫מצטער.‬
‫נחתתי באל-איי, ואני הולכת ישר לבית החולים.‬
‫הוא לא שם.‬ ‫-מה?‬
‫הוא בבית עם אלישיה והוא בסדר.‬
‫ניסיתי להתקשר אלייך מיליון פעם.‬ ‫אני מצטער, בסדר?‬
‫פישלתי. הייתי צריך לספר לך‬ ‫שהוא מנסה להתקבל לקבוצה.‬
‫אתה חושב?‬
‫חשבתי שאני נותן לו את מה שהוא צריך!‬
‫מה? המטומה?‬ ‫-היי, דרך אגב.‬
‫מה?‬ ‫-אני כאן.‬
‫מה אתה עושה פה?‬
‫אני הולך. אמרת לי ללכת.‬ ‫-יופי.‬
‫הייתי צריך לספר לך,‬ ‫אבל יש גם דברים שאת היית צריכה לספר לי.‬
‫לא, אל תנסה להפיל את זה עליי.‬
‫דיברתי עם מינקה.‬
‫כן?‬ ‫-היא סיפרה לי על הספר. עשית דבר מטורף!‬
‫התכוונתי לספר לך על הספר.‬ ‫-יש עוד דברים.‬
‫מה עם זן?‬
‫ומה עם תיאו? "אוי, תיאו!"‬ ‫-רגע.‬
‫איך אתה יודע על זה?‬ ‫-יש מצלמה בדירה שלי.‬
‫צפית בי ובתיאו?‬ ‫-רק מספיק זמן כדי לרצות לעקור את עיניי!‬
‫מה קרה ל"נמאס לי מכל זה?"‬ ‫-אני אנושית, פיטר. אני לא עשויה מאבן.‬
‫זה בדיוק מה שאמרת!‬ ‫"הלב שלי הוא אבן קרה ומצומקת."‬
‫בסדר. אתה מעז לדבר על החיים האישיים שלי?‬
‫בסדר. מתחילים.‬
‫נתתי לך את הילד שלי.‬
‫הוא כל חיי.‬
‫ואולי זאת בעיה.‬
‫ואו.‬
‫אני לא מאמינה עליך.‬
‫אתה יודע מה?‬
‫תמיד אמרת שאתה חתיכת חרא. אולי צדקת.‬
‫זה היה ממש מרושע.‬ ‫-טוב, אתה…‬
‫מה? עזבתי הכול ובאתי לעזור לך?‬ ‫זה הפשע הגדול שלי?‬
‫אני לא מאמינה עליך! לא ייאמן!‬
‫שיט!‬
‫רגע, לא… חכה רגע.‬
‫אני כל כך כועס עלייך.‬ ‫-מה לא בסדר איתך, לעזאזל?‬
‫חיטטת בדברים שלי?‬ ‫-למה לא אמרת לי?‬
‫למה לא אמרת כלום?‬ ‫למה נתת לכל כך הרבה זמן לעבור?‬
‫כי פחדתי!‬ ‫-ממה?‬
‫פחדתי שאני לא מספיק טוב בשבילך!‬
‫פחדתי שתדחי אותי אם אספר לך איך אני מרגיש.‬
‫תגיד לי איך אתה מרגיש.‬
‫את יודעת איך אני מרגיש!‬
‫רגע, מה? אתה מאוהב בי?‬ ‫-לא!‬
‫דבי, אני מאוהב בך בטירוף,‬ ‫בכל ליבי, עד שיכרון חושים.‬
‫ואהבתי אותך מהרגע שהכרתי אותך.‬
‫יכולת לומר משהו. אנחנו מדברים כל יום.‬
‫מה נעשה עכשיו? חשבתי שנהיה חברים לנצח.‬
‫לא נהיה?‬ ‫-לא.‬
‫לא נהיה חברים יותר, דבי.‬
‫אתה תהיה סופר!‬ ‫-כן, ואת תהיי עורכת.‬
‫- כעבור בערך רבע שעה… -‬
‫זה כל כך מוזר.‬ ‫-ממש.‬
‫אני מתה לראות את ג'ק.‬
‫אלוהים, הוא יתרגש כל כך.‬ ‫-רגע.‬
‫נהיה מהזוגות שמחזיקים ידיים?‬
‫מעולם לא ראיתי אותך מחזיק ידיים.‬ ‫-אני לא מחזיק ידיים.‬
‫כן!‬
‫אבל זו הרגשה די טובה.‬ ‫-מה עם זה?‬
‫כן. אני חושבת שאנחנו מחזיקי ידיים.‬
‫אני חושבת שכן.‬
‫תראי אותנו.‬
‫טוב, הנה הוא. זאת המונית שלנו.‬
‫בסדר!‬
‫אז מה יקרה עכשיו?‬
‫- כעבור חצי שנה‬ ‫ואחרי… -‬
‫- …ספר אחד שיצא לאור (פיטר)… -‬
‫- …יום אחד של העברת חפצים‬ ‫במעלה מיליון מדרגות (גם פיטר)… -‬
‫- …עבודה אחת כעורכת‬ ‫בהוצאה לאור עצמאית (דבי)… -‬
‫- …והרבה מאוד אימוני הוקי (ג'ק)… -‬
‫- הם חיו באושר ועושר לנצח -‬
‫- סתם. נישואים זה קשה -‬
‫- אבל היו להם חיים טובים -‬