Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Ікалю!
ОСТАННІЙ ВАГОН
Якщо хочете бути одним із нас, пройдіть випробування.
Чому зупинився? Боїшся чи що?
Я не боюся.
Не знаю, чи це гарна ідея.
Здається, бачу його.
Іди.
Моя бабуся якось сказала мені, що духи мертвих
лишаються тут без спокою.
Не вір бабусі.
Ти боїшся мертвих?
Я більше боюся живих.
Ви це чули?
Що?
-Шум. -Ні, це живіт Туерто.
Не хочу, аби мене переслідував мрець.
Та годі тобі, ми й не знаємо, чи він мертвий.
Ви це чули?
Ну ж бо, тицьни його.
Дай йому спокій, Чіко!
Він мертвий.
Гей!
Я тобі не ворог.
Це твій господар?
Будеш моїм другом?
Пані, присягаюся, він був мертвий.
Так, але не тягніть, інакше я впаду.
А якщо новенького з'їдять?
І хто його має з'їсти?
Ну монстр.
Добре, заспокойтеся.
Дихайте. Просто дихайте.
Розкажіть, що ви знайшли?
Мертву людини чи монстра?
Мертву людину,
але ми йшли, і з'явився монстр.
А де новенький? Чи хто він?
Ось він, пані. Він там!
Він вишив!
Правильно «вижив», Туерто.
Ой.
То це новенький.
-Дякую, Робертику. -До зустрічі, пані.
Гаразд, діти.
Офіцер каже, що він був безхатьком.
ПОЛІЦІЯ ВІДДІЛОК НОМЕР 12
Дізнаються, хто він,
і повідомлять його родичів.
Як звуть новенького?
Ікаль Мачука.
Дуже приємно.
Ви прийшли з працівниками?
Так.
-А коли ви підете до школи? -Не знаю. Тут є школа?
Авжеж, є школа.
У цьому місті всі діти мають відвідувати школу.
Хочеш цигарку?
Добрий вечір, Беті.
Добрий вечір.
Добрий вечір, пані.
Добрий вечір, панове.
-Тату. -Ікалю.
Де ти був, синку?
Пані Хорхіна.
Добрий вечір, пане.
Я пані Хорхіна.
Присягаюся, тату.
Сам підійшов і обрав мене.
Ага.
Ой, синку, ти й твої вигадки.
Але ти сказала мені піти завести друзів.
Так, але я не казала тобі шукати мерця.
Ви не сказали, у якому ви класі, Ікалю.
Я не знаю.
Як це не знає?
Що ж, ми багато подорожуємо.
Там, куди ми їздимо, немає шкіл, так?
Відправте до мене, визначу, який у нього рівень.
Умієш читати?
Ну
деякі літери, малюнки.
Скільки дитині?
У цьому віці він неодмінно має набути навичок.
Завтра відправлю до школи, пані.
Ой, я не хочу йти до школи.
Ти зробиш те, що скаже вчителька й твоя мама.
-А якщо попросять зробити щось погане? -О Боже.
Не починай. І попрощайся з псом.
Прошу, пані.
-На вигляд смачно. Дякую. -Сподіваюся, вам сподобається.
Усе добре, пані?
Вона трохи хворіє останніми днями,
та їй уже легшає.
Ні, пані, усе добре.
Ікаль і мій чоловік добре дбають, так?
-Кетцаль теж може дбати. -Ой, синку.
Лікар сказав, що не можна тримати тварин удома.
Обіцяю, що колись у нас буде собака.
Але чому я не можу бути, як інші діти?
Постійно переїжджаємо з міста в місто, як коники-стрибунці.
А щойно знайшов справжнього друга, ви не даєте залишити його.
-Несправедливо. -А життя справедливе?
Якщо ні, то чому не дозволите завести собаку?
Вибачте, що втручаюся,
але якщо дозволите Ікалю залишити собаку собі,
то тварина може спати в школі ночами.
І не хвилюйтеся про їжу, я про це подбаю.
Якщо він навчиться читати.
-Дякую, пані. -Ви гляньте на цю посмішку.
Лише ви так тішитеся тому, що вчитиметеся читати.
-Що ж, у мене буде собака. -Ні, юначе, ще ні.
Ваші батьки ще не погодилися.
Будь ласка.
Добре.
Можеш залишити собаку.
Але тільки якщо з'їси тамале,
поки вони не охололи.
Кетцалю!
Ходімо.
-Привіт. -Привіт.
-Залишиш його собі?
Так, він мій. Але вчителька дасть йому ночувати тут.
Доброго ранку.
Доброго ранку, дітки.
-У якому я класі? -Це вся школа, дурню. Ходімо.
Вітаю, Ікалю.
Дякую.
Залишайтеся тут.
А на півночі — Ріо-Гранде.
Гляньмо.
Хто з вас знає щось про цю ріку?
Я.
Так. Що ти знаєш, Діано?
Її треба перетнути, щоби стати нелегалом.
Так.
Так, Діана має рацію.
Коротуни сидять спереду.
Піолін, Діанка «Динамітка» й Карола.
Хочеш пораду? Не жартуй із ними. Вони жахливі.
А ще є Хуані.
Молодший брат Туерто.
-До якої групи я належу? -Ти станеш одним із лисих.
Разом із Ческо, Туерто, Уріелем,
Олівією та Лупе.
-Чому вони лисі? -Бо в них воші.
А із самого заду — бідня…
«Бідня»?
Валеріє, будь ласка, підійдіть до дошки
й покажіть, яка найважливіша річка в нашій країні.
-Ідіть. -Так, пані.
Над якою чудовою рікою
вирує ваш розум, Ікалю?
Якщо хочете вчитися,
маєте бути уважними на уроках.
Гляньмо.
Можете це прочитати?
Читайте.
«Ле…»
Гаразд.
Зайдете після уроку, зрозуміло?
Зрозуміло?
-Відповідайте, коли вас запитують. -Так, пані.
-Хочеш гратися? -Так.
БУДЬ ЛАСКА, ВИКИДАЙТЕ СМІТТЯ У ВІДЕРЦЕ
-Привіт. -Привіт.
-Хочеш? -Так, дякую.
-Будь ласка. -До якої групи ви належите?
Ми? Ми бідняки.
Знову починаєш? Це неправда.
Ми будемо бідняками, як наші батьки,
як наші дідусі й бабусі.
Чому ти так кажеш?
Може, ти думаєш інакше, але у твоєї сім'ї є земля.
У моєї — нічого.
Працюють за те, що захоче дати клятий бос.
Слухайте, я буду машиністом локомотива
в «Юніон Пасіфік».
І я потягом кататимуся світом.
Я працюватиму на нашій фермі.
Я перетну Ріо-Гранде й стану мільйонером у США.
Завдяки чому?
Не знаю.
Ти й іспанської добре не знаєш.
Не думаю, що так просто опануєш англійську.
Я розмовляю англійською.
Дурник.
Ким ти станеш, коли виростеш?
Машиністом потяга?
Не знаю.
Я навіть не знаю, що робитиму сьогодні.
Я знаю, що ти робитимеш.
Ти підеш із пані Хорхіною.
…два, три.
Треба сягнути двох тисяч і надолужити втрачений час.
Буде дощ, і буде зовсім нелегко.
-Без виправдань. Працюємо. -У мене важча.
Пропущу повз вуха.
Забагато пліткуєте. До роботи.
Але він найкращий бос.
Ти палиш?
Ні.
Лише куштую дим.
Ти новачок, тож проясню дещо.
Якщо ти з моєї банди, ти робиш те, що я кажу. Ясно?
-Я начальство. -У мене немає начальства.
Є. Ось побачиш, хробаче.
Ні. Це ти побачиш.
Кетцалю!
Іди до мене.
-Як минув день? -Добре.
Так? Ти задоволений?
-Так. -Ой.
Гей, а хто це був?
З твоєї школи?
-Він один із бідняків. -Що?
Один зі старших учнів.
Що ж, будь обережним із ним, добре?
Чому так кажеш?
Не знаю.
Мамине передчуття.
Ходімо.
Хто там?
Це я.
Новенький.
Ікаль.
Добре.
-Я чекала на вас 20 хвилин тому, юначе. -Вибачте.
Я ж казала, якщо хочете вчитися,
треба бути дисциплінованим.
Зробіть мені послугу.
Принесіть мені синю книжку в кутку.
Так, пані.
Це ваш чоловік?
Це не ваша справа, юначе.
Робіть, що я кажу.
Сідайте.
Добре.
Гляньмо.
Ось.
Прочитайте це.
«Ц…»
«Це…»
-А це яка буква? -Яка саме?
Оця.
-Б. -А, так, це Б.
Б…
«Бо…»
«Бок…»
Вибачте.
Чому ви перепрошуєте?
Бо я не вмію читати.
Тоді треба вчитися,
а не перепрошувати.
Приходьте вівторками й четвергами по обіді.
Навіщо мені читати?
Що ж, щоби пізнавати нове.
Щоби розважитися. Аби використовувати голову, якою наділив Бог.
Читання нудне.
Звідки ви знаєте?
Я не благатиму.
Слухайте,
не хочете вчитися, то не змушуйте гаяти час.
-Я можу йти? -Так, уперед.
Гей, послухайте.
Я дам вам дещо.
КАЛІМАН
Каліман!
Я позичу його за однієї умови,
що ви читатимете її тут тричі на тиждень.
Ви згодні?
-Так. -Гаразд.
-Дякую, пані. -Добре.
Ходімо, Кетцалю.
Ото мале.
Марточко.
Доброго ранку, інспекторе.
-Усе добре, Мірно? -Ой.
У тебе бойовий настрій. Чому такий веселий?
Так. Ха-ха-ха!
Ой Боже.
-Доброго ранку. -Доброго ранку. Валенсуело!
Як справи?
-Усе добре. -Маєш докласти зусиль.
Вибори вже близько. Справмо гарне враження.
-Так, я знаю. -Тоді рухайся.
Не гай часу.
На сьогодні.
-Що? І все? -Так.
Ну звісно. Дякую.
УПРАВЛІННЯ ДЕРЖАВНОЇ ОСВІТИ ІНСПЕКЦІЯ ШКІЛЬНОГО ОКРУГУ 07Б
Закінчив?
І як пройшло?
Дай сюди.
Хочеш кави?
Так, я вичавлений.
Ікалю!
Привіт, тату.
Що це?
Що ти робиш?
Нічого, я лише вчуся читати.
Але я доволі тупий.
Ти що, ні.
Не кажи такого, синку.
Як справи з учителькою?
Синку, я знаю, що вчитися важко,
коли ти постійно переїжджаєш з одного місця в інше.
Може, не схоже,
та це все для тебе.
Ти ж це знаєш?
Так.
І домашнє завдання.
Ні!
Якісь ви дуже бурхливі сьогодні.
Слухайте, наступного тижня
коротуни мають принести мені рослину чи квітку.
Можна принести, що захочу?
Так, що заманеться. Дуже добре.
І я хочу, щоби лисі принесли мені жучка.
Фу!
Чому «фу»?
Але жук має бути живим.
-Гаразд? -Пані?
-Так? -А нам що принести?
Корову? Бо в нас удома навіть курей немає.
Старші принесуть
фрукт або овоч.
-Домашнє завдання зрозуміле? -Так, пані!
Гаразд, мені не потрібні відмовки.
Ні…
-Пане Мачука. -Так, мамо?
Можете повторити домашнє завдання?
Можете повторити?
Будьте уважні на уроці, пане! Дізнайтеся, яке домашнє завдання.
І навіть не думайте прийти без нього.
Що сталося, змійки?
Діставайте зошити. Час математики.
Ні!
Боже мій, ці діти.
-До побачення! -До побачення.
-Кетцалю. -До побачення.
До завтра.
-Бувай, брате. -Сидіти.
Сидіти.
Кетцалю, сидіти.
Присягаюся, слухається. Кетцалю, ану сидіти.
Так, він дуже слухняний.
Не бути тобі вчителем.
А ти не перетнеш ріки, бо не вмієш плавати.
Авжеж, умію.
Не тонути — це одне,
але переплисти річку — це зовсім інше.
Я можу переплисти річку.
-Авжеж, ти ж черв'як… -Мабуть, краще за тебе плаваю.
Закладемося?
Хто програє, той пригощає всю банду морозивом.
Мені шоколадне.
Виграє той, хто першим допливе до того боку.
І в доларах.
Готові плисти до США?
Точно хочеш це зробити?
Вам доведеться розмовляти англійською там.
Я готовий.
Й один, два, уперед!
-Ну ж бо, пливіть! -Пливіть!
Пливіть!
Пливи!
Ну ж бо!
Та тебе застрелять!
Ну ж бо, ти зможеш!
Ти шахрай!
Я переміг!
-Я переміг! -Ура!
Вітаю в Америці!
Я ж казав, що переможу.
Може, кинеш складніший виклик?
Цей занадто легкий.
Він змахлював. Потягнув за ногу.
Не скигли. Черв'яку, прояви спортивний дух.
Я чемпіон.
Гайда, вилазь із води.
Ти змахлював.
Маєш сплатити свою частину угоди.
Я не плачу шахраям.
Будь ласка, годі сперечатися.
Ви в країні можливостей.
Це лише нагадування про те, хто лідер банди.
Я іду.
Кетцалю!
Клятий пес, ти поплатишся за це.
Ікалю Мачуко!
Що сталося?
Ми були в ріці
й раптом…
Де твій одяг?
Не засмучуйся, мамо.
Усе добре. Нічого не сталося.
Ікалю!
Тримай.
-Дякую. -Будь ласка.
Побачимося завтра в школі. До побачення, пані.
Тебе покарано.
«Обе… Обе…»
«Обере…»
-«Оберужно». -Що це означає?
-Не знаю. -Тоді спробуй ще раз.
Зрадник.
Не говори й не гавкай до мене.
Що сталося?
Він мене зрадив.
Як може зрадити, це лише пес? Не відволікайтеся. Читайте.
Не вдавай мученика.
Я сказала зосередитися.
Продовжуйте.
Кетцалю.
«Обе… Обере… Обережно, Калімане».
Ну ось!
Так і написано.
Інспекторе.
-Пане. -Радий вас бачити.
Вітаю.
Тому й казали,
що це діти Сонця.
Даруйте, пані.
Доброго ранку.
Доброго ранку, інспекторе.
Діти.
«Доброго ранку».
Доброго ранку.
Халапа, Веракрус.
-Вільяермоса, Табаско. -Вільяермоса, Табаско.
Меріда…
Меріда, Юкатан.
Ла-Пас, Нижня Каліфорнія.
Уго.
Діти, я на хвилинку.
Поки ми оптимізуємо ресурси, ми охопимо більше дітей по всій Мексиці.
Знаєте, скільки людей залежать від цієї школи?
І таким чином ми хочемо покращити
нинішню освітню систему.
Модернізувати.
Я не можу погодитися на це.
Генеральний директор має приїхати, побачити цих дітей
і зрозуміти, що нам потрібно більше шкіл, а не закривати цю.
Що це?
Повідомлення про закриття школи, пані.
Ні, це неможливо. Це ж…
-А батькам що скажу? -Заради загального блага…
Якого, бляха, блага?
Ви самі в це не вірите!
-Не треба… -Якщо це все, то чому ви ще тут?
Повірте, я не…
-Будь ласка. -Я не люблю приносити погані новини.
А що буде з дітьми?
Підготуйте їх за цей час.
Коли ви припинили вірити в дітей?
Коли ви припинили вірити в навчання?
Ікалю.
Ну ж бо, синку, прокидайся. Ти сильно спізнюєшся.
Уставай.
Ну ж бо, уставай.
Умийся. Вода готова.
Дивись.
Твій одяг теж готовий.
Не намочи одягу, Ікалю. Я не хочу, щоби ти захворів.
До речі, там дехто чекає на тебе.
-Будь якнайчемнішим. -Так, мамо.
Кетцалю!
Ходімо.
Тепер я можу тобі довіряти.
«І таким чином…
Каліман
підготувався до наступ…
наступної пригоди.
-Кінець». -Потисни мені руку.
Вітаю, юначе.
Ви щойно прочитали свою першу книгу.
Дуже добре.
Вам подобається читати, пані?
Я обожнюю читати.
Але
рано чи пізно настане день,
коли я не зможу вже нічого прочитати.
У мене катаракти.
Багато води в очах?
Ні.
Не ті катаракти.
Ні.
Це хвороба.
І вона дуже швидко прогресує.
Гірше з кожним днем.
Але вже.
Отже, настане день,
коли я не зможу читати,
а тоді й день, коли я нічого не зможу побачити.
Читатиму вам усі книги про Калімана, які захочете, пані.
Обіцяю.
Дякую, Ікалю.
Ти колись думав, ким хочеш стати, коли виростеш?
Ні.
З такою уявою можна багато чим займатися.
Але я легко відволікаюся.
Що ж, ми всі різні.
Син був таким, як ти.
Тож маєш просто бути більш дисциплінованим.
У вас є син?
Він помер.
Вони з моїм чоловіком загинули в аварії.
Це було багато років тому.
Сумуєте за ними?
Кожного божого дня.
Гаразд, ходімо.
Продовжуймо вправлятися.
До четверга.
-Дякую, пані. -Будь ласка.
А, пані.
Так?
Я знаю, ким хочу стати.
Ким?
Учителем.
Кетцалю.
Увага! Увага усім!
Ви не можете пропустити шоу
неймовірного «Палацу чудес».
Ви ще ніколи не бачили нічого подібного.
Завітайте до «Палацу».
Станьте частиною чудес.
Не стій, тобі буде весело.
Може завітати ціле місто.
Завітайте. «Палац» відчинив двері…
Боже мій!
Ви це бачили? Треба піти.
Я завжди хотіла в такий
і побачити фокусника, що витягає кролика з капелюха.
Це лише фокуси.
Але магічні фокуси.
-Але це фокуси. -Але магічні.
Ми маємо піти.
Авжеж. А як ми заплатимо за вхід?
-Я пригощу тебе. -За які гроші?
Цирк для дурнів.
Хіба ні?
Звідки мені знати? Я ще не бувала.
Знаєте, що цікавіше за цирк?
Водяне колесо. Ходімо.
-Ходімо. -А що це?
Чому Валерія не хотіла з нами?
Не зважай. Вона не вміє розважатися.
Живіт бурчить?
Що ти їв? У тебе мишка в животі?
Замовкни, дурню.
Ви це чули?
Це номер 24. Ні. Це «Пульман» номер 49–64.
Вони проїжджають лише середами.
А куди прямують?
До Ларедо.
-О котрій прибувають? -О 22:25.
Звідки ти так багато знаєш?
Мій тато дав мені маршрут. Я іноді його вивчаю.
Гей, бачите он те там далеко?
Що?
Ви не уявляєте.
Ходімо.
Ходімо, Кетцалю.
Чухається, як і я.
Дуже схожий на мене.
Добре, ходімо.
Стрибай.
Дякую.
Ходімо.
-Будь тут і пильнуй. -Ідіть сюди.
Що це?
Земля боса мого батька.
-Усе це? -Це ще не все.
Навіть не видно кінця.
У нього є колодязь, коні, робітники.
У цього сучого сина є все.
Чорт.
Дуже великий.
-Неначе палац. -Не дуркуй. У Мексиці немає палаців.
-Муніципальний палац. -Та це не справжній палац.
Що?
Ви вже їли?
-Так. -Ні.
Ходімо всередину.
Овва.
Ой-ой.
Смакота.
Вино.
Допоможи з цим. Подивлюся, що ще знайду в коморі.
Хтось удерся до будинку!
Злодюжки!
Хуане, хтось удерся до будинку!
Це вони! Хуане!
-Біжімо! -Вони побігли туди.
Вони побігли туди. Туди!
-Вони побігли туди. -Хто вони?
Якісь кляті діти.
-Гей, не стріляй. -Це приватна власність.
Це діти, Лоренцо.
Ні, Хуане, вони злодії.
Біжімо!
-Я думав, ти не голодний Туерто. -Це тому, що я злякався.
Зацініть.
Вони срібні.
-Ти їх украв? -Бос — злодій.
Якщо продати, то отримаємо достатньо грошей на цирк.
Я думав, цирк для дурнів.
Хочеш?
Дай сюди.
Хочеш?
Ні.
Я піду.
Ходімо, Туерто.
Зачекайте на мене.
Ну й ідіть, мені більше буде.
Гаразд, усе готово.
Як усе пройшло?
Ти як думаєш? Це було просто пречудово.
-До зустрічі. -До завтра.
Власне, це дуже сміливо.
-Що? Закривати школи? -Ні.
Бути обличчям відділу.
Я б хотів бути більш
радісним обличчям.
-Бувайте. До завтра. -До завтра.
Гадаю, директору подобається твоя праця.
-Він поїхав? -Так, давненько.
-Мав обідню зустріч. -Знову? Наче їсти — це його робота.
Завжди на сніданках, обідах, підвечірках і вечерях.
Ти знаєш, як влаштована політика.
До речі про політику, ти вже повечеряв?
-Не хочеш попоїсти? -Ти запрошуєш мене на вечерю?
Ні, я кажу, що ми маємо піти разом, але ти заплатиш.
Ходімо.
Ні, у мене вже є плани.
З ким?
Та я дражнюся.
Ну гаразд. Побачимося завтра.
Домовилися.
-Гарного відпочинку. Добраніч. -І тобі.
-Бажаєте чогось іще? -Чек.
Іди снідай, синку.
Уже на столі. Охолоне. Виконав домашнє завдання?
Домашнє завдання!
Що? Ти нічого не шукав?
-Ікалю. -Мені треба йти.
Хлопчику мій!
-Ходімо. -Бережися.
Так.
Розслабся.
Це для школи.
Геть!
Ти спізнився. Що це в тебе?
Нічого. Це сюрприз.
Та годі тобі, скажи, що це?
А де Чіко?
Він не прийде.
Він захворів?
Так, щось таке.
Доброго ранку! Сідайте, дітки.
Дітки, почнімо заняття.
Дуже добре.
Доброго ранку, діти.
Доброго ранку, учителько.
-Ви всі виконали домашнє завдання? -Так!
Дуже добре.
Учні, які принесли живі організми,
повернуть їх до свого середовища.
Бо що ми маємо завжди поважати?
-Природу! -Природу!
Дуже добре.
Почнімо з вас, пане Родрігес. Ідіть сюди.
-Покажете, що знайшли? -Так, та обережно, бо може втекти.
Гляньмо. Підійдіть-но всі.
Дуже добре. Ідіть сюди.
Дуже добре.
Погляньмо ж.
-Погляньмо. -Який гарний.
Який гарний. Метелик.
Саме так.
Це метелик монарх. Дуже добре.
Дізнаймося більше про метеликів монархів.
Ви знали, що метелики монархи
літають з Канади аж до Мексики?
Ні!
Це одна з найцікавіших комах природи.
Трохи нагадує мені вас.
Ви теж то там, то тут. З півночі на південь,
працюєш на залізницях нашої країни.
Що скажеш?
-Дякую, пані. -Дуже добре.
Добре, гляньмо далі.
Гляньмо, Ікалю.
Чому ви такі тихі?
Що там у вас?
-Нічого. -Як це «нічого»?
Ідіть сюди. Ну ж бо.
Ой, юначе.
Гляньмо. Дайте-но.
Фу!
Піймав ту комаху вдома в туалеті.
-Це ти виліз із туалету. -Тиша!
Тиша!
Не смійтеся.
Що бачите тут, Ікалю?
-Жахливу комаху. -Я не бачу жахливої комахи.
Я бачу чудовий живий організм.
Це саламандра.
Гляньте зблизька. Ось так.
Це один із найцікавіших живих організмів.
Це саламандра. Прекрасна, правда?
Це надзвичайний живий організм.
-Надзвичайний? -Надзвичайний, так.
Ви знали, що саламандри
можуть пристосуватися до життя майже будь-де?
Завжди пам'ятайте це.
Поки ви живі,
ви можете стати, ким захочете.
І ви можете жити, де захочете.
Ви живі,
тож мудро обирайте своє життя.
Обирайте бажане обережно.
Щоби бути щасливим.
Знаєте, як називають цих тварин?
Ні!
Тритони.
Ви знаєте, що таке «тритон»?
Домашнє — дізнатися.
Дякую, пані.
Молодець, юначе.
Молодець!
Дякую, пані.
Дуже добре.
Гляньмо, хто наступний. Діанко, іди сюди.
Подивимося, що ти принесла. Що це?
Який план?
Ти нарядишся клоуном? Бо ти ще той клоун.
«Я покажу тобі фокус, Валеріє».
Так, я наряджуся клоуном, а ти — дупою.
Вітаю!
Мабуть, ви прийшли по квитки.
Так.
Ідіть сюди.
Пані,
а фокусник витягне кролика з капелюха?
Ти говориш не з панянкою.
Ти говориш із фокусницею!
З фокусницею?
І не будь-якою фокусницею. Це Етереа, Фокусниця.
Вона створила це шоу, яке об'їхало весь світ.
Іспанія,
Франція, Японія,
Китай…
А ви хто?
Діамантіна,
моя права рука.
І ліва теж.
Вона славиться своєю красою на весь світ.
-Ой. -Це правда.
Як ви змогли говорити стількома мовами?
Це все універсальна мова магії та фантазії.
Мій друг хоче знати, чи буде поява кролика.
-Він запросить дівчину, яку вподобав. -Замовкни!
То приведи свою майбутню дівчину.
Це шоу, яке вона ніколи не забуде.
Ніколи.
То що, придбаєте квитки чи ні?
Тільки якщо буде поява кролика.
Така відповідь підійде?
Скільки коштують?
Двісті п'ятдесят.
Стривай.
Іди сюди.
Вуаля.
Лови.
-Що це? -Купон «два за ціною одного».
Дякую.
Гаразд, крокуйте.
-Щасти. -Щасти.
-Дякую! Бувайте. -Щасти.
Бувайте, фокуснице.
Будьмо.
Двісті сорок…
Ікалю.
Іди спатки, синку.
-Так. -Ти почистив зубки?
Так, мамо.
Вимкни світло.
Іди спатки.
Ні слова не сказав, відколи прийшов, Томасе.
Що таке?
Усе гаразд?
Командою шириться багато чуток.
Ніхто не знає, скільки триватиме робота. Ми майже закінчили відрізок.
Люди з профспілки щось казали?
Кажуть, адміністрація шукає способи скоротити витрати.
Томасе.
Ти ж знаєш, що я теж можу працювати.
Не знаю, як нам удасться, але ти не працюватимеш, доки не одужаєш.
Усе зі мною буде добре.
З нами все буде добре.
Та й послухай,
я відчуваю, що це місце мені підходить.
Думаю, Ікалю теж підходить.
Дозволь я допоможу з тарілками.
-Готові. -Підіймайте.
Сонце шпарить.
О так. Спекотно.
Удома відпочинете. Треба закінчити відрізок.
Зробімо перерву, босе. Сонце сильно припікає.
Томас Мачука та його ідеї.
Гаразд.
Команда може відпочити.
Надолужите, коли буде прохолодніше.
Дякую, Босе.
Дякую, босе.
Домінгесе.
Зробиш мені послугу?
Так.
Прочитаєш ось це?
«Для мого тата
від його сина, Ікаля».
«Палац чудес»
відчиняє двері для дітей і дорослих.
Не можете пропустити
це захопливе шоу.
«Палац чудес» відчиняє свої двері. Завітайте до нас!
Бувайте!
Діти, перерва скінчилася!
До класу!
Навіщо вам іти в цирк, якщо в нас тут свій цирк?
Ось цей.
Ти такий серйозний через цирк?
Не хвилюйся.
Квитки були задорогими.
Ну
річ у тім…
що я хотів
показати тобі магію.
Я покажу тобі фокус.
Дай мені «Калімана».
Дивися уважно, бо я змушу його зникнути.
Заплющ очі.
Ну ж бо, заплющ.
Гей!
Які хмари на смак?
Як цукрова вата?
Добре. Твоя черга.
Я вже обрав. Можеш обирати, що хочеш.
Бавовна.
Це не рахується. Я вибрав її.
Обери щось інше.
Одного дня ця дитяча гра теж буде нудною для тебе.
Тобі буде нудно сидіти тут
і уявляти, які хмари на вигляд чи на смак.
Валеріє,
ігри з тобою ніколи не будуть нудними для мене.
Я люблю гратися з тобою.
Геть! Ідіть!
Геть!
Уперед!
Геть! Уперед!
Ну ж бо, геть!
Учителька задала нам багато домашки.
Дуже багато!
Люблю історію.
-На що дивиться? -На що гавкаєш, Кетцалю?
Гей, друзі.
-Що з твоїм обличчям? -Я впав.
На чий кулак?
Ні на чий.
Чому не прийшов на урок?
Маю дещо для тебе, Валеріє. Стривай.
Учителька запитувала.
Покажете свої конспекти пізніше.
Тримай.
Це квиток на «Палац чудес».
Дякую.
У мене є ще одна дрібничка.
Це для Туерто.
-Овва, для мене? -Авжеж.
Я думав, цирк для дурнів.
Маю дещо й для тебе, хробаку.
Дякую.
Мені подобається. Яка краса.
ПАЛАЦ ЧУДЕС
Привіт!
Тримай.
-Тримай. -Дякую.
Де ти взяв стільки грошей?
Я працював.
-Де? -На землі боса.
-Браво! -Браво!
-Подруго! -Пані та панове, дівчатка та хлопчаки.
Вітаємо в «Палаці чудес»,
де здійснюються мрії.
Браво!
Цієї прекрасної ночі я хочу запросити вас прогулятися поміж зірок.
Ось Рольдан,
повітряна людина!
-Осипайте його оплесками! -Браво!
Овва!
Браво!
Чому ти не смієшся?
Клоуни мене не смішать.
-А які відчуття викликають? -Сум.
А тепер Діамантіна
виконає один із наймоторошніших трюків
шоубізнесу.
Ми просимо вас зберігати тишу,
щоби вона могла зосередитися.
Що таке?
Ні, я не можу дивитися.
Заплющ очі, і ми скажемо, коли все скінчиться.
А тепер один із найзагадковіших ілюзіоністів
у Мексиці та Латинській Америці.
Вона об'їздила весь світ.
З містичного міста Ацтлан,
це Етереа, Фокусниця!
Що вона зробить?
Її розріжуть.
Ноги будуть замість рук.
Віднови її, Етереа.
Це просто магія.
Не хотів би собі такого, навіть якщо це магія.
А тепер
мій улюблений момент.
Діамантіно!
Дивіться, капелюх!
Я вмру, якщо вилізе кролик.
Етереа, кролик.
Що це таке?
Кролик!
-Ні! -Бувайте!
Ми хочемо кролика!
Що тут у нас?
-Браво! -Браво!
Дякую!
Вітаємо в «Палаці чудес».
Сестра не повірить, коли я все розповім.
Наступного разу, коли приїде цирк, запросимо її.
Як ти дістав квитки, Чіко?
Не важливо.
Де ти їх узяв?
Не питай.
-Що ти вкрав? -Що не так, козел?
Перепроси.
-Перепроси! -Ні!
Ти перепросиш.
-Змусь мене! -Дурний коротун!
Ось він!
Іди сюди, клятий блондине! Іди сюди, придурку!
І що нам робити тепер?
-Треба сказати пані Хорхіні. -Краще ходімо додому.
Не можемо покинути його.
Ходімо по допомогу.
Хапайте його!
Стій, сволото! Заспокойся!
Стій!
Стій, сволото!
-Що вам потрібно? -Ані руш! Ходімо.
-Крокуй. -Сволота.
Мені він не подобається.
Він сам по собі. У нього нікого немає.
Він — поганий вплив.
Він — загроза для Ікаля.
Він сам має вирішити, що краще для нього.
-Це стосується і друзів. -Ні.
Томасе, поговори з ним.
Він мене не слухає.
Не хвилюйся.
З ним усе гаразд.
Хто таке робить?
Ми всі можемо допомогти йому виправитись.
-Прошу вас, панове. -Ікалю.
У нього мало можливостей.
Подумайте про це.
-Я хочу знати, що кажуть. -Це для дорослих.
Говорять про мого друга.
Чого вам від нас треба?
-Ходімо разом поговоримо з босом. -З босом?
Так.
Чому в нього проблеми з тим чоловіком?
Через голод.
І що скажемо йому?
Попросимо його відпустити. Скажемо, що поручимося за нього, ні?
Навіщо землевласнику слухати купку неосвічених робітників?
Ми чули, що в нього буде гарний бізнес тут, пані.
Тому ми й лагодимо колії.
Нам не потрібні проблеми.
Це міг бути син будь-кого з вас.
КАЛІМАН
Пані,
нам прикро. Та сподіваюся, зрозумієте.
Ми сильно хочемо допомогти.
Але ми не можемо.
Добраніч.
-Добраніч, пані. -Добраніч.
Будь ласка.
Чіко!
Чому ти тут? Іди, поки тебе не побачили.
Усе гаразд?
Так.
Думаю, мене відпустять.
Про тебе всі хвилюються.
Справді?
Так. Запитували, як ти.
Бос-ідіот думає, що налякає мене,
але цього не станеться.
-Я приніс тобі дещо. -Що?
-Лезо, що допоможе втекти? -Подарунок для лідера банди.
Трохи тамале та «Каліман».
Смакота.
Клятий черв'як.
Тиша.
Маю іти.
Ікалю,
дякую, що ти мій друг.
Бережи себе.
Томасе,
малий прокинувся.
Доброго ранку.
Дякую.
Доброго ранку, тату.
Іди сюди, синку. Сідай. Треба поговорити.
Я лише приніс йому дарунок.
Ти про що?
-Сідай. -Ні про що.
Слухай, синку,
я знаю, що дуже важко
постійно переїжджати в нові місця.
Ми знову переїжджаємо?
Чекай. Дай батькові договорити.
Я попросив профспілку призначити в постійне місце.
Вони відмовили.
Тож ми з мамою прийняли дуже важливе рішення.
Це буде нелегко,
та вважаємо, так буде краще для всіх.
Ми переїдемо.
Ти щасливий?
Не хочу переїжджати в місто, хочу залишитися тут.
Хто казав щось про місто?
Твій тато звільниться, синку.
Ми пошукаємо дім у цьому місті, поки ти закінчиш початкову школу.
Справді?
Справді. Ти щасливий?
Ура!
Правда?
Дякую!
А ти вже силач, синку.
Ти це чув, Кетцалю?
Ми не їдемо. Ми залишимося!
Гайда розповімо всім!
Ми залишимося!
Ну ж бо!
Гей!
Ми залишимося!
Гей!
Ми не поїдемо!
Ми залишимося!
Етереа!
-Знаєш що? -Що?
Ми залишимося!
Більше не житимемо у вагоні.
-Ой, яка гарна новина. -Так.
-До наступного року. -Авжеж, до наступного року.
Що ж, якщо зможемо поїхати. Ти глянь.
Так.
Валеріє!
Вона там.
-Ікалю! -Валерія!
Ми залишимося!
Як?
Мій тато звільниться.
-Потім розповім. -Так, бувай!
-Біжу розповім усім. -Так.
-Кетцалю, ходімо! -Бувай.
Ікалю.
Чіко.
Ти втік?
Ні.
Мене відпустили.
Моя сім'я залишиться жити тут, Чіко.
-Справді? -Так.
Усе гаразд?
Навіть дупа болить, коли рухаюся.
Попроси Туерто зробити масаж.
Не сміши мене, дурнику.
Хто тебе набив?
Люди боса.
Я хочу поїхати, ти — залишитися.
Що рай для одного — то пекло для іншого.
Добре.
Ходімо. Уже пізно.
Іди.
Я залишуся тут.
Я не повернуся до будинку тата.
І що ти робитимеш?
Можеш жити в школі з Кетцалем.
Пані Хорхіна була б дуже рада тебе бачити.
-Ти впевнений? -Так, авжеж.
Гаразд, мені час.
Мама мене наб'є, уже справді пізно.
Попроси Туерто зробити масаж дупи.
Я пішов.
Кетцалю!
Ікалю,
радий, що ти лишаєшся.
Уго.
Доброго ранку.
Доброго ранку. Я то думаю, що це за шум.
-Ти сьогодні рано. -Мабуть.
-Є щось нове на сьогодні? -Ні, далі за новим планом розвитку.
Від цього плану в мене розвиваються лише жахливі кошмари.
Доброго ранку.
УПРАВЛІННЯ ДЕРЖАВНОЇ ОСВІТИ
Доброго ранку.
-Мірно, бос сам? -Так, але він зайнятий.
-Я зайду. -Ні, зачекай!
Він тебе покарає.
Що тепер? Чому не стукаєш?
-Перепрошую. -Дякую, Мірно.
Вибач.
Пане,
вибачте, та я так не можу.
Валенсуело, я знаю, що це важка робота, але це для загального блага.
Та ви погляньте на них.
Так, ми робимо все,
щоби забезпечити їм краще «завтра».
Для цих дітей «завтра» — це щось дуже далеке.
У них є лише «сьогодні».
-Повернуся ввечері. -Так, пане.
Валенсуело, ти не осягаєш сенсу федеральної реформи.
Це зусилля. Але це й жертва для всіх. Для тебе, для мене, для дітей тієї школи.
-То відправте когось іншого. -Нікого більше немає. Це твоя робота.
Тату!
Синку!
Щиро тобі дякую, тату.
Я сильно люблю тебе.
І я тебе сильно люблю, хлопче!
Я буду гарним учнем.
Ти пишатимешся мною.
Я вже пишаюся тобою, синку.
Заспіваймо.
Я продаю квасолю!
Що ж, ти в Апізако
Багато хто з вас хоче поїхати з цього міста.
Дехто з вас
уже просив про переведення.
Та цього не буде, доки не закінчимо цей відрізок.
Але, босе, це небезпечно.
Так.
Закінчимо до кінця місяця, що б не було: дощ, гроза, блискавка.
Тут має бути дещо велике.
І це не почнеться, доки ми не закінчимо.
Якщо комусь не до душі,
ви знаєте, де «двері».
Ти.
Томасе Мачуко,
ти завжди просиш про перерви,
послужи прикладом.
Ну ж бо!
До роботи.
Ходімо.
Ну ж бо, хлопці!
Не цукрові, не розтанете.
Ну ж бо!
«Кожна людина…
Кожна людина…»
Дайте мені хвилинку, діти.
Пані.
Можна я прочитаю?
Так, будь ласка.
Дякую.
Слухайте, що читають ваші однокласники.
«Кожна людина
сама по собі
в самому серці планети.
Як сонячний промінь…
коли…»
Там якісь люди ідуть до школи, пані.
Вони йдуть сюди.
Добре, продовжуй. Уважно слухайте.
«Було ледь відчи… відчинено,
індо…»
-Пані, можна вас на хвильку? -Так, звісно.
Думаєш, не бачу?
-Що? -Що ти допомагаєш учительці.
Ікалю.
Ходімо зі мною.
Ходімо, синку. Маю відвести до вашої мами.
Ікалю!
Сину.
Тату!
Ну ж бо, синку. Допоможи мені з цим.
Тобі сподобається з двоюрідними.
Я їх навіть не пам'ятаю.
Я знаю.
Але тобі точно сподобається з ними.
Чому не можемо залишитися?
Бо ми всі їдемо, Ікалю.
Усе буде добре.
Усе буде добре, синку.
Нічого.
Можеш поплакати.
Плач, якщо хочеш, Ікалю.
Плач, скільки треба, синку.
Ми можемо взяти із собою Кетцаля?
Ні.
Я не можу залишити його самого. Я дав слово.
Але Кетцаль буде з учителькою.
Він не буде сам.
Твої друзі теж про нього подбають.
А щойно ми осядемо,
ти зможеш відвідувати його.
Я не хочу повертатися.
Ходімо!
За дві години вирушаємо, народ.
Хутчій! Залазьте!
За дві години!
Помолюся Богородиці, щоби подбала про тебе й твого хлопчика, Люцеро.
Дякую, Тоніє.
Перевірю, чи чоловік усе запакував.
Добре.
Гей, Антоніє, дякую тобі за все.
-Ікалю! -Немає за що.
-До зустрічі. -Ікалю!
-Бувай, Ікалю! -Ікалю!
Бувайте.
Ікалю! Пані Хорхіна підготувала тобі сюрприз.
Ходімо.
Не можу. От-от вирушаємо.
-Припини, ходімо. -Так, ходімо.
Іди. Іди попрощайся.
У нас ще є час.
Дай мені це.
-Я хутко. -Добре.
-Гайда. -Ходімо.
Швидше, бо я прибіжу першим!
Пані! Ми його привели!
-Він тут. -Ми привели Ікаля.
Іди сюди, Ікалю.
Вирішили сфотографуватись раніше,
щоб і ти був на фото. Нумо.
Діти, Ікаль прийшов.
-Привіт, Ікалю! -Усі на свої місця, як тренувалися.
Сподобався сюрприз?
Це вишенька на торті.
Чіко, ти прийшов!
Думав, мене може не бути на фото?
Кетцалю!
Добре.
Добре, пане Алехандро.
Ми готові.
Один, два…
Сир!
Заходьте.
Вам буде добре в місті. Ось побачите.
Чому сумуєте? Що таке?
Ви забули?
Я ж казала.
Ви — тритон.
Ящірка?
Ні.
Той, хто може адаптуватися
і виживати де завгодно.
А що ще таке тритон?
Для греків
він був богом морів.
Ніколи не недооцінюйте себе, Ікалю.
Даєте слово?
Добре.
Ви сумуватимете?
Знаєте що?
Коли я втратила сина…
тут утворилася велика прірва.
І ви нагадуєте мені його.
Ви блискучий юнак.
Пам'ятайте про це.
Маю подарунок, умієте ж читати.
Жуль Верн.
Мій улюблений.
Гаразд.
Вам час іти, мама, мабуть, чекає. Ідіть.
Пані…
дякую вам.
Ти готовий?
Ходімо.
Ти голодний?
Ні.
-Якщо зголоднієш, дай знати. -Гаразд, мамо.
Мексиканська національна залізниця оголошує про відправлення поїзда
до Тепетітли, Апізако,
Тлауапана,
Тексакоко
й кінцевої зупинки в Мехіко.
До станції Буенавіста.
Ікалю!
Сюди.
Ікалю!
Валеріє!
Бувай, Валеріє!
Бувай!
-Бувай! -Бувай!
Бувай, Ікалю!
Бувай, Туерто!
Бувай, Ікалю!
Бувай, Чіко!
Ікалю!
Кетцалю.
Бувайте, Ікалю.
ДЕРЖАВНА ШКОЛА МАЛІНАЛЛІ ТЕПЕНЕПАТЛ
-Як думаєте, що Ікаль робить? -Уже точно прибув.
Гадаєте, він нас пам'ятає?
Звісно. Він завжди буде нашим другом.
Для мене завжди буде хробаком.
-Пакалю. -Пакалю.
Іди сюди.
-Пакалю. -Пакалю.
Привіт, красеню.
Пакаль?
Добрий день.
Можу допомогти?
Добрий день.
Уго.
Уго Валенсуела.
Інспектор.
Вибачте за стан закладу.
Після смерті директора школа почала псуватися.
І, як бачите, школі потрібно багато ресурсів.
-Це давно трапилося? -Що?
Смерть директора.
У січні буде сім років.
Слухайте…
Хочете закрити школу.
Не сприймайте за лихе. Це частина
плану розвитку.
Де ви це взяли?
Воно було в теці.
Клятий черв'як!
Вибач.
Пробач мені.
Я вивчала сільськогосподарську інженерію.
Але я повернулася і вирішила очолити школу.
Що сталося з Кетцалем?
Помер від старості.
А песика, якого бачив у школі,
звуть Пакаль.
Це його онук.
Чому ти змінив ім'я?
Після випадку з татом,
коли ми прибули до міста…
я хотів зникнути.
Тобі це точно вдалося.
Що ж, моє друге ім'я Уго,
а дівоче прізвище мами — Валенсуела.
То ось для чого два імені та прізвища?
Ніколи не знаєш.
Гей, а де Туерто?
А ти як думаєш?
Працює машиністом?
Гей, а…
розповіси щось про Чіко?
Що ти хочеш почути?
Потрапив на шпальти газет.
Казали, що це була бійка серед злодіїв,
та всі знаємо, хто його вбив.
І що ти тепер?
У школі є вакансії?
Її закриють.
Не знаю, хто. Я не закрию.
Тебе звільнять.
Та й нехай.
Я не для цього навчався.
Я навчався, аби навчати.
Є дещо для тебе.
Не дивіться на мене так, Ікалю.
Ідіть сюди.
Це вам.
Відкрийте.
Прочитайте, що там написано. І не кажіть, що забули.
«Для тритона,
Ікаля Мачуки».
КАЛІМАН
Дякую.
Пепе, що ми казали? Заходьте всередину.
Пане, можна показати домашку?
Покажете після перерви. Гаразд?
Гаразд, пане.
-Добре. Обережно. -Так.
Переклад субтитрів: Юрій Пасічник