Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Ikale!
POSLEDNÍ VAGÓN
Jestli chceš být jedním z nás, musíš projít testem.
Proč zastavujete? Bojíte se nebo co?
Já se nebojím.
Nevím, zda je to dobrý nápad.
Myslím, že ho vidím.
Běž.
Babička mi kdysi říkala, že se tady potulují
duchové mrtvých.
Babičce nevěř.
Bojíš se mrtvých?
Spíš se bojím živých.
Slyšeli jste to?
Co?
- Ten zvuk. - To je Tuertovo břicho.
Nechci, aby mě honil mrtvý.
Nikdo nás nehoní. Ani nevíme, jestli je mrtvý.
Slyšeli jste to?
Dloubni do něj.
Nech ho být, Chico!
Je mrtvý.
Hej!
Jsem tvůj přítel.
To byl tvůj páníček?
Chceš být můj přítel?
Paní učitelko, přísahám, že byl mrtvý.
Dobře, ale netahej mě, nebo spadnu.
Co když toho nového kluka snědli?
A kdo ho měl sníst?
No, to monstrum.
Uklidněte se.
Zhluboka dýchejte. Dýchej.
Povězte mi, co jste viděli.
Mrtvolu nebo monstrum?
Mrtvého člověka
a pak se objevilo monstrum.
Kde je ten nový kluk? Co je zač?
To je on, paní učitelko. Tamhle!
Pšežil to.
Říká se „přežil“, Tuerto.
Aha.
To je ten nový kluk.
Děkuji, Robertito.
Na shledanou.
Tak, děti.
Policie říká, že to podle všeho byl bezdomovec.
Vyšetří, o koho se jedná,
a pak to oznámí rodině.
- Jak se ten nový jmenuje? - Ikal Machuca.
Těší mě.
Tys přijel s dělníky?
Ano.
- Odkdy nastoupíš do školy? - Nevím. Tady je škola?
Samozřejmě, že je.
V tomhle městě musí všechny děti chodit do školy.
Chceš cigáro?
Dobrý večer, Bety.
Dobrý večer.
Dobrý večer, paní.
Dobrý večer, pánové.
- Tati. - Ikale.
Kde jsi byl, synku? Co?
Paní Georgina.
Dobrý večer, pane.
Jsem paní Georgina.
Přísahám, tati.
Přišel a chtěl zůstat se mnou.
Jo.
Ale synku, ty tvoje nesmysly.
Říkala jsi, že si mám najít kamarády.
Ano, ale neříkala jsem, aby sis našel mrtvého.
Ještě jsi neříkal, v jaké jsi třídě.
Já nevím.
Jak je to možné?
No, hodně cestujeme.
Na místech, kam jezdíme, školy nebývají, víte?
Prostě ho pošlete. Prověřím, jak na tom je.
Umíš číst?
Jen nějaká písmenka a nákresy.
Kolik let je klukovi?
Je nezbytné, aby si ve svém věku osvojil jisté dovednosti.
Zítra ho pošlu do školy.
Já nechci do školy.
Uděláš, co ti paní učitelka a mamka říkají, ano?
- Co když mi přikáží něco špatného? - Bože.
Nezačínej zase. A s tím psem se rozluč.
Prosím, paní.
- Vypadá to lákavě. Díky. - Ať vám chutná.
Jste v pořádku?
Posledních pár dní je trochu nemocná,
ale zlepšuje se to.
Ne, všechno je v pořádku.
Ikal s manželem se o mě dobře starají, že jo?
- Quetzal se o tebe postará. - Dost.
Doktor říkal, že doma nesmíme mít zvířata.
Slibuju ti, že jednoho dne budeme mít psa.
Proč nemůžu být jako ostatní děti?
Pořád se stěhujeme z místa na místo jako kobylky.
A když si konečně najdu kamaráda, nemůžu si ho nechat.
- To není fér. - Život není fér.
Když to není fér, proč si nemůžu nechat psa?
Omlouvám se, že ruším,
ale když Ikalovi necháte psa,
může přespávat ve škole.
A o jídlo se nebojte, postarám se o to.
Pod podmínkou, že se kluk naučí číst.
- Děkuji vám. - Podívejte se na ten úsměv.
Má radost z toho, že se naučí číst. To je nevídané.
- Taky budu mít psa. - Ne, mladíku, ještě ne.
Rodiče ti to ještě neodsouhlasili.
Prosím.
Tak jo.
Můžeš si toho psa nechat.
Ale jen když sníš tamales,
než vychladnou.
Quetzale!
Pojď.
No tak.
- Ahoj. - Ahoj.
- Necháš si ho?
Jo, je můj.
Paní učitelka ho tu nechá přespávat.
Dobré ráno.
Dobré ráno, děti.
- Kterou mám třídu? - Tohle je celá škola. Pojď.
Vítám tě, Ikale.
Děkuju.
Počkej tady.
A na severu je Rio Grande.
Takže.
Kdo mi o té řece něco poví?
Já.
Co mi o ní povíš, Diano?
Plave se přes ni, když chce někdo do USA.
Ano.
Ano, Diana má pravdu.
Mrňata sedí vepředu.
Piolín, Dianka a Carola.
Dám ti radu. S nimi si nezahrávej, jsou hrozní.
Jo, taky Juani.
Mladší bratr Tuerta.
Která jsem skupina?
Budeš u plešatých dětí.
Spolu s Chescem, Tuertem, Urielem,
Olivií a Lupe.
- Proč jsou plešatí? - Protože mají vši.
A vzadu sedí hodně chud…
„Hodně chud?“
Valerie, pojď k tabuli
a řekni mi, která řeka je v našem státě nejvýznamnější.
- Běž. - Ano.
Do jaké krásné řeky
ti odletěla mysl, Ikale?
Jestli se chceš něco naučit,
budeš muset při hodinách dávat pozor.
Tak.
Přečteš to?
Čti.
„To…“
Stačí.
Přijdeš za mnou po hodině, ano?
Rozumíš?
- Odpověz, když se tě někdo ptá. - Ano.
- Chceš si zahrát? - Jo.
ODPADKY HÁZEJTE DO KOŠE
- Ahoj. - Ahoj.
- Chceš taky? - Jo, díky.
- Nemáš zač. - Jaká jste skupina?
My? Hodně chudí.
Zase začínáš? To není pravda.
Budeme chudí jako naši rodiče
a prarodiče.
Proč to říkáš?
Možná si myslíš opak, ale tvoje rodina vlastní půdu.
Naše nic nemá.
Pracují za cokoliv jim šéf dá.
Víte co? Stanu se strojvedoucím
u dopravce Union Pacific.
Budu jezdit vlakem po celém světě.
Já budu dělat na našem ranči.
Přeplavu Rio Grande a v USA se stanu milionářem.
A co budeš dělat?
To nevím.
Ani neumíš pořádně španělsky.
Nemyslím, že anglicky se dá naučit jen tak.
Umím mluvit anglicky.
Idiote.
Čím budeš, až vyrosteš?
Budeš řídit vlak?
Nevím.
Ani nevím, co budu dělat dneska.
To ti klidně řeknu.
Půjdeš za paní Georginou.
…dva, tři.
Musíme dosáhnout dvou tisíc a dohnat ztracený čas.
Blíží se déšť, takže to bude těžké.
- Žádné výmluvy. Do práce. - Mám těžší kládu.
To jsem neslyšel.
Moc povídáš. Do práce.
Ale je to nejlepší šéf.
Kouříš?
Ne.
Jen vyfukuju kouř pusou.
Jsi novej, tak ti něco vyjasním.
Když jsi součástí mého gangu, budeš mě poslouchat. Jo?
Jsem šéf.
Já nemám šéfa.
Budeš mít. Uvidíš, červe.
Nebudu. Uvidíš.
Quetzale!
Pojď.
- Jak to dneska šlo? - Dobře.
Jo? Bavilo tě to?
- Jo. - Fajn.
Hele, kdo to byl?
Je od vás ze školy?
- Je jeden z hodně chudých. - Co?
- Jeden ze starších dětí. - Aha.
Tak si na něj dávej pozor, ano?
Proč?
Já nevím.
To mámy říkají.
Pojď.
Kdo je tam?
To jsem já.
Ten nový kluk.
Ikal.
Jo tak.
Tak jo.
Měl jsi tu být před 20 minutami.
Promiňte.
Říkala jsem ti, že když se chceš něco naučit,
musíš být disciplinovaný.
Udělej pro mě něco.
Přines mi z rohu tu modrou knížku.
Jistě.
To je vás manžel?
Do toho ti nic není.
Dělej, co říkám.
Sedni si.
Dobře.
Takže.
Tady.
Přečti to.
„Tohle…“
„Tohle je…“
„Tohle…“
- Co je to za písmenko? - Které?
Tohle.
- B. - No jo, B.
B…
„Bo…“
„Bok…“
Omlouvám se.
Proč se omlouváš?
Protože neumím číst.
Tak se to musíš naučit,
ne se omlouvat.
Budeš docházet každé úterý a čtvrtek po obědě.
Proč se mám učit číst?
Abys něco uměl.
Pro zábavu.
Abys používal hlavu, dar od boha.
Čtení je nuda.
Jak to víš?
Prosit tě nebudu.
Podívej.
Jestli se nechceš učit, tak to řekni rovnou.
- Už můžu jít? - Jo, běž.
Poslouchej.
Něco ti dám.
Kalimán!
Půjčím ti to pod jednou podmínkou.
Budeš si ho třikrát týdně číst.
Souhlasíš?
- Ano. - Dobře.
- Děkuji. - Dobrá.
Pojď, Quetzale.
Tenhle kluk.
Martito.
Dobré ráno, inspektore.
- Čím je dobré, Mirno? - Aha.
Bojová nálada. Nemusíte hned tak zvesela.
Jistě. Ha, ha!
Proboha.
- Dobré ráno, pane. - Dobré ráno. Valenzuelo!
Jak se vám vede, Valenzuelo?
- Jde to dobře. - Budete muset přidat.
Blíží se volby. Ať uděláme dobrý dojem.
- Ano, já vím. - Tak běžte.
Neplýtvejte časem.
Na dnešek.
- Cože? Tak málo? - Ano.
Jistě. Děkuji.
ODBOR VEŘEJNÉHO VZDĚLÁVÁNÍ INSPEKCE ŠKOLNÍHO OKRSKU
Hotovo?
Jak to šlo?
Dej mi to.
Dáš si kafe?
Jo, jsem úplně grogy.
Ikale!
Ahoj, tati.
Co to je?
Co děláš?
Nic, učím se číst.
Jen jsem na to hloupý.
Ale ne.
To o sobě neříkej, synku.
Co paní učitelka?
Hele, vím, že když se někdo neustále stěhuje z místa na místo,
učit se není jednoduché.
Možná se to nezdá,
ale všechno to děláme pro tebe.
Víš to, viď?
Ano.
A teď domácí úkol.
Ne!
Dneska jste nějací nabručení.
Příští týden
mi mrňata přinesou rostlinu nebo květinu.
Můžu přinést, co budu chtít?
Jistě, cokoliv se ti líbí. Určitě.
A od plešatých chci, aby přinesli brouka.
Fuj!
Jaké fuj?
Brouka mi ale přinesete živého.
- Jasné? - Paní!
- Ano? - A co máme přinést my?
Krávu? Doma totiž nemáme ani slepice.
Od starších dětí bych chtěla,
aby přinesly ovoce nebo zeleninu.
- Je vám úkol jasný? - Ano, paní učitelko!
Takže nechci slyšet výmluvy.
Ne…
- Machuco. - Ano, mami?
Můžeš mi zopakovat, co je za domácí úkol?
Víš to?
Chci, abys v hodině dával pozor!
Zjisti si, co máte za úkol.
A opovaž se přijít bez něj.
Copak je, háďata?
Vezměte si sešity. Budete počítat.
Ne!
Bože, ty děti.
- Na shledanou! - Na shledanou.
- Quetzale. - Nashle.
Uvidíme se zítra.
- Ahoj, brácho. - Sedni.
Sedni.
Quetzale, sedni.
Přísahám, že poslouchá. Quetzale, sedni.
No jo, je hodně poslušný.
Je jasné, že učitel z tebe nebude.
A ty neumíš plavat, tak nikam nepřeplaveš.
Ale umím.
Neutopit se je jedna věc, ale přeplavat řeku je něco úplně jiného.
Já řeku přeplavat dokážu.
- Jo, když je někdo červ… - Umím plavat líp než ty.
Chceš se vsadit?
Poražený přinese celé partě zmrzlinu.
Chci čokoládovou.
Vyhrává ten, kdo bude první na druhé straně.
Tam platí dolary.
Připraveni překročit hranice do Spojených států?
Určitě do toho chceš jít?
Na druhé straně budete muset mluvit anglicky.
Připraven.
Raz, dva, teď!
- No tak, plavte! - Plavejte!
Plav!
Plavte!
Plav!
No tak!
Můžou tě tam zastřelit!
Dělej, to dáš!
Jsi podvodník!
Vyhrál jsem!
- Vítěz! - Jo!
Vítejte v Americe!
Říkal jsem, že vyhraju.
Nemáš tam pro mě něco těžšího?
Byla to hračka.
Švindloval. Stáhl mě za nohu.
Přestaň kňourat. Chovej se jako sportovec, červe.
Jsem šampión.
Neblázni, pojď už z vody.
Švindloval.
Dodrž sázku a zaplať mi.
Podvodníkovi nic dávat nebudu.
Přestaňte se hádat.
Jste v zemi příležitostí.
To bylo připomenutí toho, kdo je vůdce gangu.
Odcházím.
Quetzale!
Zatracený pes, tohle si vypiješ.
Ikale Machuco!
Co se stalo?
Byli jsme u řeky
a najednou…
Kde máš oblečení?
Nezlob se, mami.
Jsem v pohodě. Nic se mi nestalo.
Ikale!
Na.
- Děkuju. - Není zač.
Uvidíme se zítra ve škole. Na shledanou, paní.
Máš zaracha.
„Op… op.“
„Opa…“
- „Opatrně.“ - Co to znamená?
- Nevím. - Tak znovu.
Zrádce.
Nedívej se na mě ani neštěkej.
Co se stalo?
Podrazil mě.
Jak tě může podrazit pes? Nenech se rozptylovat. Pokračuj.
A nehraj si na ukřivděného.
Říkám, ať se soustředíš.
Pokračuj.
Quetzale.
„Opa, opat, opatrně, Kalimáne.“
No vidíš!
To se tam vážně píše.
Inspektore.
- Pane učiteli. - Moc mě těší.
Vítám vás.
Proto se říkalo,
že jsou to děti Slunce.
Promiňte, paní.
Dobré ráno.
Dobré ráno, inspektore.
Děti.
„Dobrá ráno.“
Dobré ráno.
Xalapa, Veracruz.
Villahermosa, Tabasco.
Mérida…
Mérida, Yucatán.
La Paz, Dolní Kalifornie.
Hugo.
Děti, vydržte chvíli.
Pokud zoptimalizujeme zdroje,
vzděláme více dětí po celém Mexiku.
Víte, kolik lidí je na této školičce závislých?
Tímto způsobem také chceme zlepšit
stávající vzdělávací systém. Zmodernizovat ho.
To nemůžu přijmout.
Generální ředitel sem musí přijet, vidět naše děti
a uvědomit si, že namísto uzavírání potřebujeme více škol.
Co je tohle?
Oznámení o uzavření školy, paní.
Ne, to není možné.
Jak to mám říct rodičům?
Je to pro dobro věci…
Pro dobro věci, jděte k čertu!
Tomu sám nevěříte!
- Není nutné… - Jestli je to vše, můžete jít.
Věřte mi, já za to…
- Prosím. - Nerad jsem poslem špatných zpráv.
Co bude s dětmi?
Využij čas na jejich přípravu.
Odkdy zatracuješ děti?
A odkdy jsi přestal věřit ve výuku?
Ikale.
No tak, vstávej. Jinak přijdeš pozdě.
Dělej.
No tak, vstávej.
Umyj si obličej. Vodu tam máš.
Podívej.
Oblečení máš taky připravené.
Nezmáčej se, Ikale.
Nechci, abys nastydl.
Mimochodem, někdo na tebe čeká venku.
- Chovej se slušně. - Ano, mami.
Quetzale!
Pojď.
Už ti zase můžu věřit.
„A tak
se Kalimán
připravil na dal…
další dobrodružství.
Konec.“
Podej mi ruku.
Gratuluji, mladý muži.
Právě jsi přečetl svou první knihu.
Výborně.
Baví vás číst, paní učitelko?
Zbožňuji to.
Bohužel,
dřív nebo později přijde den,
kdy si nebudu moct přečíst nic.
Mám šedý zákal.
Máte moc vlhké oči?
Ne.
Ne, je to něco jiného.
Ne.
Tohle je nemoc.
A postupuje velice rychle.
Každý den je to horší.
No nic.
Jednou přijde den,
kdy nebudu schopna číst.
V ten den už nic neuvidím.
Budu vám předčítat všechny díly Kalimána, paní učitelko.
To slibuju.
Děkuji, Ikale.
Už jsi někdy přemýšlel o tom, čím chceš být, až vyrosteš?
Ne.
Se svou představivostí můžeš dělat spoustu věcí.
Ale snadno se nechám rozptýlit.
No jo, každý jsme nějaký.
Můj syn byl jako ty.
Musíš být disciplinovanější.
Vy máte syna?
Zemřel.
Spolu s mým manželem zemřel při autonehodě.
Stalo se to před mnoha lety.
A stýská se vám?
Každičký den.
Tak pojď.
Pokračuj v procvičování.
Uvidíme se ve čtvrtek.
- Děkuji. - Jistě.
Paní?
Ano?
Už vím, čím chci být, až vyrostu.
Čím?
Učitelem.
Quetzale.
Poslouchejte! Všichni poslouchejte!
Ne že si necháte ujít
úžasné představení v Paláci divů.
Vaše oči nikdy nic takového nespatřily.
Přijďte do Paláce divů.
Staňte se součástí zázraků.
Nestůj tady jen tak, pojď se bavit.
Přijít může kdokoliv.
Neváhejte. Palác otevírá své brány…
Pane bože!
Viděli jste to? Musíme jít.
Odjakživa chci vidět kouzelníka, co tahá králíky z klobouku.
Jsou to jenom triky.
Ale kouzelné triky.
- Ale jsou to triky. - Ale kouzelné.
Musíme jít.
Kde na to vezmeme peníze?
- Já tě pozvu. - Za co?
Cirkus je pro hňupy.
Že jo?
Jak to mám vědět? Já tam nikdy nebyla.
Víte, co je zábavnější než cirkus?
Vodní kolo. Pojďte.
- Jdeme. - Co to je?
Proč Valeria nechce jít?
Kašli na ni. Neví, co je zábava.
Kručí ti v břiše?
Co jsi jedl? Máš v břiše myš?
Sklapni, pitomče.
Slyšeli jste to?
To je dvacetčtyřka. Ne. Vlastně Pullman číslo 49-64.
Ty jezdí jenom ve středu.
Kam jede?
Do Lareda.
- V kolik tam bude? - Ve 22:25.
Jak to, že toho tolik víš?
Táta mi dal jízdní řád. Někdy si ho čtu.
Vidíte tamhleto vzadu?
Co?
To byste nechápali.
Pojďte.
Pojď, Quetzale.
Svědí ho to stejně jako mě.
Hodně se mi podobá.
Tak už pojď.
Skoč.
Díky.
Tak.
- Zůstaň tady a hlídej. - Pojďte sem.
Co to je?
Pozemek šéfa mého otce.
- To všechno? - Daleko víc.
Ani nedohlédneš na konec.
Má studnu, koně, dělníky.
Ten hajzl má všechno.
Sakra.
Je to obrovský.
Vypadá to jak palác.
Hlupáku. V Mexiku nejsou paláce.
Městský palác.
To ale není opravdový palác.
Co je?
Už jste jedli?
- Jo. - Ne.
Pojďte dovnitř.
Páni.
No ne.
To bude dobrota.
Víno.
Vezmi tohle. Podívám se, co dalšího je ve spíži.
Někdo se vloupal do domu!
Lorenzo!
Juane, někdo se vloupal do domu!
To jsou oni! Juane!
- Utíkejte! - Běželi tamtudy.
Běželi tamtudy. Tamhle!
- Směrem tamhle! - Co byli zač?
Nějaké zatracené děti.
- Hele, nestřílej. - Je to soukromý pozemek.
- Jsou to děti, Lorenzo. - Ne, zloději, Juane.
Utíkejte!
Já myslel, že nemáš hlad, Tuerto.
To bylo strachem.
Chcete něco vidět?
Jsou stříbrné.
- Tys je ukradl? - Zlodějem je šéf.
Když to prodáme, budeme mít na lístky do cirkusu.
Vždyť cirkus je pro hňupy.
Dáš si?
Ukaž.
Chceš taky?
Ne.
Už půjdu.
Pojď, Tuerto.
Počkej na mě.
Aspoň neubude.
Tak, hotovo.
Jak to šlo?
Co myslíte? Skvěle. Fantasticky.
- Tak zatím. - Uvidíme se zítra.
Podle mě to vyžaduje velkou odvahu.
- Co jako? Zavírat školy? - Ne.
Být tváří celého odboru.
Přál bych si být tváří
trochu radostnější.
- Nashle. Uvidíme se zítra. - Tak zítra.
Ředitel je s vaší prací zřejmě spokojen.
- Už odešel? - Jo, před chvílí.
- Měl pracovní oběd. - Zase?
Jako by to byla jeho náplň.
Pořád má schůzky u snídaně, oběda nebo večeře.
Víte, jak to chodí v politice.
Když už je řeč o pracovním obědě,
měl už jste večeři?
- Nedáte si něco? - Zvete mě na večeři?
Ne, myslím tím, že bychom někam šli a vy to zaplatil.
Co říkáte?
Ne, už něco mám.
S kým?
Jen vás škádlím.
Jo.
Dobrá, takže se uvidíme zítra.
Tak jo.
- Odpočiňte si. Dobrou. - Nápodobně.
- Dáte si ještě něco? - Jen účet.
Pojď se nasnídat.
Dělej, ať ti to nevystydne.
Máš hotové úkoly?
Domácí úkol!
Cože? Ty jsi nešel nic hledat?
- Ikale. - Musím jít.
Chlapče!
- Pojď, Quetzale. - Dej pozor.
Jo.
V klidu.
Dělám to jako úkol.
Vypadni!
Jdeš pozdě. Copak máš?
Nic. To je překvapení.
No tak, řekni nám, co to je.
Kde je Chico?
Ten nepřijde.
Je nemocný?
Jo, něco takového.
Dobré ráno! Posaďte se, děti.
Děti, zahájíme vyučování.
Výborně.
Dobré ráno, děti.
Dobré ráno, paní učitelko.
- Mají všichni domácí úkol? - Ano!
Výborně.
Žáci, kteří přinesli živé organismy,
je odnesou zpět do jejich prostředí.
Protože co musíme vždy respektovat?
- Přírodu! - Přírodu!
Velmi správně.
Začneme u Rodrigueze. Pojď sem.
- Ukážeš nám, co máš? - Ano, ale opatrně. Může uletět.
Tak se podíváme.
Výborně. Pojďte sem.
Dobře.
Tak ukaž.
- Ukaž. - Moc hezký.
Pěkný. Je to motýl.
Ano.
Je to monarcha stěhovavý. Výborně.
Něco si o motýlech monarších povíme.
Víte, že motýli monarchové
létají do Mexika až z daleké Kanady?
Ne!
Je to jeden z nejzajímavějších druhů v přírodě.
Trochu mi tě připomíná.
Jak se stěhuješ z jednoho místa na druhé.
Ze severu na jih,
za prací na železnicích naší země.
Co říkáš?
- Díky. - Výborně.
Tak jo.
Ukaž se, Ikale.
Proč jsi tak potichu?
Copak to máš?
- Nic. - Jak nic?
Pojď sem. Pojď.
Tak, mladý muži.
Ukaž. Dej mi to.
Fuj!
Přinesl brouka z domova ze záchodu.
- Ty patříš na záchod. - Ticho!
Buďte zticha!
Nesmějte se.
Co vidíš, Ikale?
- Odporný hmyz. - Nic takového nevidím.
Já vidím jen úžasný živý organismus.
Je to mlok.
Podívejte se zblízka. To je ono.
Je to jeden z nejvíce fascinujících živých organismů.
Mlok. Hezký, že?
Je to výjimečný živý organismus.
- Výjimečný? - Ano, výjimečný.
Věděli jste, že se mloci
dokáží přizpůsobit životu kdekoli?
Zapamatuj si to.
Dokud jsi naživu,
může z tebe být cokoliv si přeješ.
A můžeš žít, kde chceš.
Jsi naživu,
tak žij život s rozumem.
Pečlivě si vyber, co chceš.
Abys mohl být šťastný.
Víte, jak se těmhle zvířatům ještě říká?
Ne!
Obojživelníci.
Víš, co je obojživelník?
Tak to máš za domácí úkol.
Díky.
Skvělá práce, mladíku.
Skvěle!
Díky.
Výborně.
Koho tam máme dál? Pojď, Dianko.
Ukaž, co nám neseš. Copak to je?
Jaký je plán?
Převlečeš se za klauna? Jsi v tom hodně dobrý.
„Udělám pro tebe kouzelnický trik, Valerie.“
Jo, já půjdu za klauna a ty za blbečka.
Haló!
Asi si jdeš pro lístky.
Ano.
Pojď sem.
Paní, nevíte, jestli bude kouzelník tahat králíka z klobouku?
Nejsem žádná paní.
Jsem kouzelnice!
Kouzelnice?
A ne jen tak ledajaká. Je to kouzelnice Etérea.
Vymyslela představení, se kterým procestovala celý svět.
Španělsko,
Francii, Japonsko,
Čínu…
A kdo jsi ty?
Diamantina,
moje pravá ruka.
A levá taky.
Je po světě známá svou krásou.
- Ale. - No jistě.
Jak jste se všude mohla dorozumět?
Mluvím univerzální řečí kouzel a fantazie.
Kamarád chce vědět, jestli bude králík.
- Chce pozvat holku, co má rád. - Buď zticha!
Určitě svou budoucí přítelkyni přiveď.
Na tohle představení nikdy nezapomene.
Nikdy.
Tak koupíte si ty lístky, nebo ne?
Jen když bude trik s králíkem.
Stačí ti taková odpověď?
Kolik stojí lístky?
Dvě padesát.
Počkej.
Pojď sem.
Voilà.
Chytej.
Co to je?
Slevový kupón.
Děkuju.
A je to.
- Čau. - Nashle.
- Děkujeme! Nashle. - Ahoj.
Nashle, kouzelnice.
Na zdraví.
Dvě stě čtyřicet…
Ikale.
Běž už do postele.
- Jo. - Vyčistil sis zuby?
Jo, mami.
Zhasni.
Běž spát.
Co ses vrátil, neřekl jsi ani slovo, Tomási.
Co se stalo?
Není ti nic?
V partě se šíří spousta fám.
Nikdo neví, jak dlouho práce vydrží.
Máme ten úsek už skoro hotový.
Říkali na to něco lidi z odborů?
Tvrdí, že vláda hledá způsoby, jak snížit výdaje.
Tomási.
Vždyť můžu taky pracovat.
Nevím, jak to zvládneme,
ale dokud se neuzdravíš, pracovat nebudeš.
Budu v pořádku.
Zvládneme to.
Kromě toho
mě tohle místo přijalo.
A myslím, že přijalo i Ikala.
Pomůžu ti s nádobím.
- Můžeme. - Zvedněte je.
To slunce ale pere.
No jo. Je vedro.
Komu se to nelíbí, může jít. Ten úsek musíme dodělat.
Pojďme si dát pauzu, šéfe. To slunce šíleně pálí.
Tomás Machuca a jeho nápady.
Fajn.
Můžete si dát přestávku.
Naděláte to, až nebude horko.
Děkujeme, šéfe.
Díky, šéfe.
Domínguezi.
Uděláš pro mě něco?
Jo.
Můžeš mi to přečíst?
„Pro mého tátu
od jeho syna Ikala.“
Palác divů
otevírá své brány dětem i dospělým.
Tak vzrušující představení
si nemůžete nechat ujít.
Palác divů otevírá své brány. Přijďte se na nás podívat!
Ahoj!
Konec přestávky, děti!
Poběžte!
Proč chcete do cirkusu? Tady to vypadá úplně stejně.
Tohle.
Jsi vážný. Trápí tě ten cirkus?
Hoď to za hlavu.
Je to moc peněz, těžko je někde seženeme.
No,
jde o to…
že to mělo být
kouzlo pro tebe.
Ukážu ti kouzlo.
Dej mi Kalimána.
Teď dávej dobrý pozor, protože ho nechám zmizet.
Zavři oči.
Dělej, zavři je.
Hej!
Jak chutnají mraky?
Jako cukr?
Tak jo. Teď ty.
Mám vybráno. Vyber si, co chceš.
Cukrová vata.
To se nepočítá. Tu už mám já. Vyber něco jiného.
Jednou ti bude tahle dětská hra připadat nudná.
Bude pro tebe nuda sedět tady
a představovat si, jak vypadají a chutnají mraky.
Valerie,
hrát si s tebou mě nikdy neomrzí.
Rád si s tebou hraju.
Vypadněte! Běžte!
Vypadněte!
Běžte!
Zmizte! Běžte!
No tak, vypadněte!
Paní učitelka nám dala hodně úkolů.
Spoustu!
Mám rád dějepis.
- Co tam hledá? - Na co štěkáš, Quetzale?
Ahoj, kamarádi.
- Co to máš s obličejem? - Spadl jsem.
Na čí pěst?
Na ničí.
Proč jsi nebyl ve škole?
Něco pro tebe mám, Val.
Vydrž.
Ptala se na tebe učitelka.
Pak se podívám, co jste probírali.
Tumáš.
To je lístek do Paláce divů.
Děkuju.
Ještě tu mám jednu maličkost.
To je pro Tuerta.
- Vážně pro mě? - Jasně.
Vždyť cirkus je pro hňupy.
Taky pro tebe něco mám, červe.
Děkuju.
Líbí se mi to. Je to nádhera.
PALÁC DIVŮ
Ahoj!
Tady máš.
Na.
- Tumáš. - Díky.
Jak jsi přišel k tolika penězům?
Prací.
- Kde? - Na pozemku u šéfa.
- Bravo! - Bravo!
- Kamarádko! - Dámy a pánové, chlapci a děvčata.
Vítejte v Paláci divů,
kde se sny stávají skutečností.
Bravo!
Chci vás v tento krásný večer
pozvat na projížďku po hvězdách.
Přichází Roldán,
provazochodec.
- Potlesk pro něj! - Bravo!
Páni!
Bravo!
Proč se nesměješ?
Klauni mě nerozesmívají.
- A co v tobě vyvolávají? - Smutek.
A nyní Diamantina
předvede jedno z nejúžasnějších čísel
v šoubyznysu.
Žádáme vás o naprostý klid,
aby se mohla soustředit.
Co ti je?
Nemůže se na to dívat.
Tak si zakryj oči. Řekneme ti, až to skončí.
Teď nás čeká jedna z nejzáhadnějších iluzionistek
v Mexiku a Latinské Americe.
Procestovala celý svět.
Z mystického města Aztlánu
k nám přichází kouzelnice Etérea!
Co bude předvádět?
Nechá se přeříznout.
Nohy bude mít na místě rukou.
Vrať to, kouzelnice Etéreo.
Je to jen kouzlo.
Rozpůlený bych nechtěl být, i kdyby to bylo jen kouzlo.
A nyní přichází
můj oblíbený okamžik.
Diamantino.
Podívejte, klobouk!
Jestli vytáhne králíka, tak umřu.
Etéreo, králíka.
Co to asi je?
Králík!
- Ne! - Sbohem!
My chceme králíka!
Copak to tu máme?
- Bravo! - Bravo!
Děkujeme!
Vítejte v Paláci divů.
Tohle až povím ségře, nebude mi věřit.
Až příště přijede cirkus, tak ji pozveme.
Kde jsi sehnal lístky, Chico?
Do toho ti nic není.
Kde jsi je vzal?
Nebuď zvědavý.
Co jsi ukradl?
O co ti jde?
Omluv se.
- Omluv se! - Ne!
Omluvíš se.
- Přinuť mě! - Pitomý skrčku.
Tady je!
Pojď sem, zatracený blonďáku! Stůj!
To ne, co s tím uděláme?
- Řekneme to paní učitelce. - Radši pojďte domů.
Ne, nenecháme ho v tom.
Pojďte někam pro pomoc.
Chyť ho!
Stůj, hajzle! Uklidni se!
Přestaň!
Nehýbej se, hajzle!
- Co chcete? - Nevzpírej se! Tak jdeme.
- Pohyb. - Kreténe.
Nemám toho kluka ráda.
Je odkázán sám na sebe. Nikoho nemá.
Má špatný vliv.
Mohl by Ikala ohrozit.
Musí se sám rozhodnout, co je pro něj nejlepší.
- Včetně jeho přátel. - Ne.
Měl bys s ním promluvit, Tomási.
Mě neposlechne.
Neboj se.
Je v pohodě.
Kdo dělá něco takového?
Pomůžeme mu napravit jeho chyby.
- Prosím, pánové. - Ikale.
Ten kluk nemá moc příležitostí.
Prosím vás, zvažte to.
- Chci vědět, co říkají. - To je pro dospělé.
Mluví o mém kamarádovi.
Co od nás chcete?
- Pojďte si promluvit se šéfem. - Se šéfem?
Ano.
Co ho s ním dostalo do problémů?
Hlad.
A co mu řekneme?
Požádáme, aby ho propustil. Řekneme mu, že se za něj zaručíme.
Proč by majitel pozemku poslouchal partu nevzdělaných dělníků?
Slyšeli jsme, že se mu zde ve městě obchodně daří.
Proto opravujeme koleje.
Nechceme se dostat do potíží.
Mohl by to být syn kteréhokoli z vás.
Paní,
je nám líto.
Snad to chápete.
Rádi bychom vám pomohli.
Ale nejde to.
Dobrou noc.
- Dobrou noc, paní. - Dobrou noc.
Prosím.
Chico!
Co tady děláš? Odejdi, než tě uvidí.
Jsi v pořádku?
Jo.
Myslím, že mě pustí.
Všichni se o tebe bojí.
Vážně?
Jo. Ptali se na tebe.
Ten debilní šéf si myslí, že mě vyděsí,
ale to se nestane.
- Něco ti nesu. - Co?
- Pilník na přeřezání mříží? - Dárek pro vůdce gangu.
Nějaké tamales a Kalimán.
To je paráda.
Zatracený červe.
Ticho.
Měl bych jít.
Ikale!
Díky, že jsi můj kámoš.
Měj se.
Tomási,
chlapec je vzhůru.
Dobré ráno.
Děkuju.
Dobré ráno, tati.
Pojď, posaď se. Chceme si s tebou promluvit.
Jen jsem mu odnesl dárek.
O čem to mluvíš?
- Sedni si. - Už nic.
Podívej se.
Vím, že není lehké
neustále se stěhovat z místa na místo.
Zase se stěhujeme?
Počkej. Nech to tátu dopovídat.
Požádal jsem odbory, aby mi přidělili stabilní místo.
Odmítli to.
Tak jsme se s mámou odhodlali k důležitému kroku.
Nebude to snadné,
ale mělo by to být lepší pro všechny.
Přestěhujeme se.
Jsi rád?
Já se nechci stěhovat do města. Chci zůstat tady.
A kdo říká, že do města?
Táta dá výpověď, synku.
Než vychodíš základní školu, začneme si někde tady hledat dům.
Doopravdy?
Doopravdy. Máš radost?
Ano!
Co?
Děkuju!
Už jsi zase silný.
Slyšel jsi to, Quetzale?
Neodjíždíme. Zůstáváme!
Řekneme to všem!
Zůstáváme!
Poběž!
Ahoj!
Zůstáváme!
Hej!
Neodjíždíme!
Zůstáváme!
Kouzelnice!
- Hádejte! - Co?
Zůstáváme!
Už nebudeme bydlet ve vagóně.
- Tak to je paráda. - Jo.
- Uvidíme se za rok. - Jasně, zase příští rok.
Jestli ovšem odjedeme. Jen se podívej.
Jo.
Valerie!
Tamhle je.
-Ikale! -Valerie!
Zůstáváme!
Jak to?
Můj táta dá výpověď.
- Pak ti to povím. - Jo, ahoj!
- Řeknu to všem. - Jo.
- Quetzale, pojď! - Ahoj.
Ikale.
Chico.
Ty jsi utekl?
Ne.
Pustili mě.
S rodinou zůstáváme tady, Chico.
Fakt?
Jo.
Jsi v pohodě?
Když se hnu, všechno mě bolí.
Řekni Tuertovi, ať ti to namasíruje.
Nechtěj mě rozesmát.
Kdo tě zbil?
Šéfovi chlapi.
Já chci odejít a ty zůstat.
Něčí ráj je pro jiného peklo.
To jo.
Pojď, jdeme. Už je pozdě.
Ty si běž.
Zůstanu tady.
K tátovi domů se už nevrátím.
A co tedy chceš dělat?
Můžeš i s Quetzalem zůstat ve škole.
Paní Georgina tě moc ráda uvidí.
- Víš to jistě? - Jo, vím.
Asi bych měl jít.
Máma mě zmlátí, protože už je pozdě.
Můžeš říct Tuertovi, ať ti namasíruje zadek.
Padám odsud.
Quetzale!
Ikale!
Jsem rád, že tu zůstáváš.
Hugo.
Dobré ráno.
Zdravím. Já si říkala, co je to za zvuk.
- Jste tu hodně brzy. - Asi jo.
Je dneska něco nového?
Ne, máme pokračovat v tom plánu rozvoje.
Jediné, v čem se to rozvinulo, jsou příšerné noční můry.
Dobré ráno.
ODBOR VEŘEJNÉHO VZDĚLÁVÁNÍ
Dobré ráno.
- Mirno, je někdo u šéfa? - Ne, ale má práci.
- Půjdu dovnitř. - Ne, počkejte!
Dostanu napomenutí.
Co tak najednou? A proč neklepete?
- Omlouvám se. - Dík, Mirno.
Promiňte.
Pane.
Je mi líto, ale tohle nemůžu.
Valenzuelo, vím, že je to těžká práce, ale je to pro dobro věci.
Ne, podívejte se na to.
Ano, tím vším
se jim snažíme zajistit lepší budoucnost.
O to jde. Pro ty děti je budoucnost velmi vzdálená.
Žijí jen přítomností.
- Vrátím se odpoledne. - Jistě.
Valenzuelo, hodnocení významu federální reformy není vaší náplní.
Je to značné úsilí a obět pro všechny.
Pro vás, pro mě, pro děti ve škole.
Tak pošlete někoho jiného.
Nikoho jiného nemáme. Je to vaše práce.
Tati!
Synku!
Moc ti děkuju, tati.
Mám tě hrozně moc rád.
Já tebe taky, chlapečku můj!
Budu dobrý žák.
Budeš na mě pyšný.
Pyšný jsem na tebe už teď.
Zazpíváme si.
Prodávám fazole!
No, vždyť jsi v Apizacu.
Vím, že mnozí z vás chtějí opustit město.
A někteří…
už požádali o přemístění.
Dokud nedokončíme tenhle úsek, nestane se tak.
Šéfe, je to nebezpečné.
Ano, to je.
Doděláme to do konce měsíce, ať je počasí jaké chce.
Očekávají se tady velké věci.
A ty se nezačnou dít, dokud to nebude hotové.
Jestli se vám to nelíbí,
můžete nadobro odejít.
Ty.
Tomási Machuco,
pořád žádáš o přestávky.
Tak jdi příkladem.
Do toho!
Tak jdeme.
Pojďte.
Všichni jdeme!
Nejste z cukru, chlapi.
No tak!
„V srdci plane…“
„V srdci planety…“
Dejte mi chvilku, děti.
Paní učitelko?
Můžu číst?
Ano, jistě.
Děkuji.
Dávejte pozor, co čtou vaši spolužáci.
„V srdci planety
jedná každý člověk
sám za sebe.
Jako sluneční paprsek…
když…“
Někdo k nám jde do školy, paní učitelko.
Jdou sem.
Tak dobře. Dávejte pozor.
„Bylo sotva ot… otevřeno,
uvni…“
- Můžete, paní učitelko? - Ano, jistě.
Myslíš, že jsem si nevšimla?
- Čeho? - Že pomáháš paní učitelce.
Ikale.
Pojď se mnou.
Tak pojď. Musím tě odvést k mámě.
Ikale!
Synku.
Tati!
Pojď, pomůžeš mi s tím.
S bratranci a sestřenkami si to užiješ.
Vždyť je ani neznám.
Já vím.
Určitě tě to ale s nimi bude bavit.
Proč nemůžeme zůstat tady?
Protože odcházíme všichni.
Bude nám dobře.
Bude to dobré.
To nic.
Klidně se vybreč.
Když chceš plakat, tak plakej.
Tak dlouho, jak se ti bude chtít.
Můžeme si vzít Quetzala?
Ne.
Nemůžu ho nechat samotného. Slíbil jsem to.
Quetzal zůstane s paní učitelkou.
Nebude sám.
Kamarádi se budou taky starat.
A až se zabydlíme,
můžeš sem přijet na návštěvu.
Nechci se sem vracet.
Pospěšte si!
Za dvě hodiny odjíždíme.
No tak! Nahoru!
Za dvě hodiny!
Modlím se k Panně Marii, aby se postarala o tebe i tvého hocha.
Díky, Toño.
Jdu se podívat, jestli muž všechno zabalil.
Dobře.
Měj se, Antonie, za všechno ti děkuju.
- Ikale! - Nemáš za co.
- Tak zatím. - Ikale!
- Ahoj, Ikale! - Ikale!
Ahoj.
Ikale!
Paní Georgina má pro tebe překvapení.
Pojď.
Nemůžu. Jedeme pryč.
- No tak, pojď. - Jo, pojď.
Jdi. Běž se rozloučit.
Ještě máme čas.
Dej mi to.
- Jen chvíli. - Dobře.
- No tak. - Pojď.
Rychle, nebo tam budu první!
Paní učitelko! Vedeme ho!
- Je tady. - Vedeme Ikala.
Pojď sem, Ikale.
Pořídíme třídní fotku trochu dřív,
abys na ní byl taky. Pojď.
Děti, je tu Ikal.
- Ahoj, Ikale! - Na svá místa, jak jsme to cvičili.
Jak se ti líbí překvápko?
A třešnička na dortu.
Chico, taky jsi přišel!
Myslíš, že bych si to nechal ujít?
Quetzale!
Tak jo.
Dobře, Alejandro.
Jsme připraveni.
Raz, dva…
Sýr!
Pojď dál.
Ve městě se ti bude líbit. Uvidíš.
Proč jsi smutný? Co ti je?
Zapomněl jsi snad?
Říkala jsem ti to.
Jsi obojživelník.
Ještěrka?
Ne.
Hoch, který se dokáže adaptovat
a přežít kdekoliv.
Víš, co to ještě znamená?
Pro Řeky
to byl bůh moří.
Nikdy se nepodceňuj, Ikale.
Slibuješ?
Dobře.
Budu vám chybět?
Víš co?
Když jsem přišla o syna…
otevřela se mi tady škvíra.
A ty mi ho připomínáš.
Jsi skvělý mladík.
Nezapomínej na to.
Dám ti dárek, když už umíš číst.
Jules Verne.
Můj oblíbenec.
Tak dobrá.
Měl bys jít, máma na tebe určitě čeká. Běž.
Paní učitelko…
děkuji vám.
Připraven?
Tak jdeme.
Máš hlad?
Ne.
- Řekni, až budeš hladový. - Jo, mami.
Mexické státní dráhy
oznamují odjezd vlaku
směr Tepetitla, Apizaco,
Tlahuapan
a Texcoco.
Vlak končí ve stanici Buenavista
ve městě Mexiko.
Ikale!
Pojď sem.
Ikale!
Valerie!
Sbohem, Valerie!
Sbohem!
- Ahoj! - Ahoj!
Sbohem, Ikale!
Sbohem, Tuerto!
Sbohem, Ikale!
Sbohem, Chico!
Ikale!
Quetzale.
Sbohem, Ikale.
VEŘEJNÁ ŠKOLA MALINALLI TEPENEPATL
- Co asi dělá Ikal? - Určitě už dorazil.
Myslíš, že si nás pamatuje?
Určitě. Vždycky bude náš kamarád.
Pro mě to bude pořád červ.
- Pakale. - Pakale.
Pojď sem.
- Pakale. - Pakale.
Ahoj, krasavče.
Pakale?
Dobrý den.
Co si přejete?
Dobrý den.
Hugo…
Hugo Valenzuela.
Pan inspektor.
Za stav školy se omlouvám.
Co zemřela ředitelka, jde to s ní z kopce.
Je zcela patrné, že škola potřebuje víc prostředků.
- Už je to dlouho? - Prosím?
Co zemřela ředitelka.
V lednu to bude sedm let.
Podívejte se…
Jdete zavřít školu.
Nevykládejte si to špatně. Je to součást
plánu rozvoje.
Odkud to máte?
Bylo to ve složce.
Zatracený červe!
Promiň.
Odpusť mi.
Šla jsem studovat zemědělku.
Pak jsem se ale vrátila a rozhodla se převzít školu.
Co se stalo s Quetzalem?
Pošel stářím.
A ten pejsek, co jsi ho viděl u školy, se jmenuje Pakal.
Je to jeho vnuk.
Proč sis změnil jméno?
Po tom, co potkalo tátu,
když jsme přišli do města…
Chtělo se mi zmizet.
Očividně se ti to povedlo.
Moje prostřední jméno je Hugo
a máma se zamlada jmenovala Valenzuela.
Je dobré, že u nás máme dvě jména i příjmení.
Nikdy nevíš.
Hele, a kde je Tuerto?
Kde myslíš?
Je strojvedoucí, co?
Poslyš.
Povíš mi něco o Chicovi?
Co bys chtěl slyšet?
Byl v novinách.
Tvrdili, že šlo o rvačku mezi zloději,
ale všichni víme, kdo ho zabil.
Co budeš dělat teď?
Má škola volná místa?
Bude se zavírat.
Nevím, kdo by to udělal. Já ne.
Vyhodí tě.
To mi nevadí.
Kvůli tomu jsem nestudoval.
Mám být učitelem.
Něco tam na tebe čeká.
Nedívej se na mě takhle, Ikale.
Pojď sem.
Tohle je pro tebe.
Otevři to.
Přečti, co se tam píše.
A neříkej, že jsi zapomněl.
„Pro obojživelníka
Ikala Machucu.“
Děkuju.
Pepe, co jsme říkali? Drž se na téhle straně.
Můžu vám ukázat svůj úkol?
Ukážeš mi ho po přestávce. Ano?
Tak dobře.
- Buď opatrná. - Ano.
Překlad titulků: Michal Pokorny