Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫- תאופניה -‬
‫- מיוונית עתיקה:‬ ‫התגלות טבעית או על־טבעית של האל. -‬
‫אלוהינו, הבט בנו ממקום מושבך בשמיים,‬
‫והטה אוזן לתפילותינו.‬
‫אדולפו, האם אתה לוקח לך‬ ‫את מריה דה לוס דולורס לאישה,‬
‫ומבטיח להיות נאמן לה, בטוב וברע,‬
‫בחולי ובבריאות,‬
‫לאהוב ולהוקיר אותה,‬ ‫עד שהמוות יפריד ביניכם?‬
‫כן.‬
‫מריה דה לוס דולורס,‬ ‫האם את לוקחת לך את אדולפו לבעל,‬
‫ומבטיחה להיות נאמנה לו, בטוב וברע,‬
‫בחולי ובבריאות,‬
‫לאהוב ולהוקיר אותו,‬ ‫עד שהמוות יפריד ביניכם?‬
‫כן.‬
‫האל הטוב מקדש את הברית‬
‫שכרתתם כאן בכנסייה זו,‬
‫ומעניק לכם את ברכתו.‬
‫את מה שהאל חיבר, אף אדם לא יפריד.‬
‫אמן.‬
‫אתה רשאי לנשק את הכלה.‬
‫- ספרד 1981 -‬
‫מוכנה?‬
‫כלומר… מוכנים?‬
‫כן.‬
‫קחי.‬
‫תודה.‬
‫נראה לי שאני יודע:‬
‫לואיס ומרתה.‬
‫שמות נפוצים מאוד.‬
‫נפוצים? טוב.‬
‫אאוסטקיו וקנדלריה?‬
‫מזעזע.‬
‫אני אוהבת שמות שמסמלים משהו.‬
‫שמסמלים משהו.‬
‫אולי אדם וחוה?‬
‫אל תהיה אידיוט.‬
‫את תהיי האימא הכי טובה בעולם.‬
‫יחי החתן והכלה!‬
‫יחי!‬
‫יחי החתן והכלה!‬
‫יחי!‬
‫בזהירות, בבקשה!‬
‫מה קרה?‬
‫כולם, לא לזוז!‬
‫שקט!‬
‫אמש בשעה 18:25‬
‫החל הפרק הדרמטי ביותר בתולדות מדינתנו‬
‫מאז שהוחלה בה הדמוקרטיה.‬
‫אדולפו, מה קרה?‬
‫היו סיבוכים.‬
‫צר לי מאוד.‬
‫לא…‬
‫עליי לבשר לך ש…‬
‫חווית פגיעות פנימיות‬
‫חמורות.‬
‫מה?‬
‫חוששני שלא תוכלי עוד ללדת ילדים.‬
‫לא…‬
‫אני משתתפת בצערך.‬
‫למה אני?‬
‫די.‬ ‫-למה אני?‬
‫באשמתי.‬
‫באשמתי הגדולה.‬
‫- טין וטינה -‬
‫אמן.‬
‫לולה, את נראית כמו רוח רפאים.‬
‫תראי אותך.‬
‫עברה כמעט חצי שנה.‬
‫אני צריך שתהיי בסדר.‬
‫אני מוכן לעשות כל דבר.‬
‫כל דבר.‬
‫למה שלא נחזור לעיירה?‬ ‫-לעיירה לא נחזור.‬
‫אבל הבית הזה…‬ ‫-הבית הזה הוא לא הבעיה.‬
‫הייתה לי ילדות נהדרת בבית הזה,‬
‫וגם לילדים שלנו תהיה.‬
‫מותק.‬
‫יש מנזר קרוב לכאן.‬
‫יש שם בית יתומים.‬
‫אולי נלך…‬ ‫-לא.‬
‫נאהב אותם כאילו היו שלנו.‬
‫מותק…‬ ‫-לא.‬
‫דבר הולך ודבר בא.‬
‫מה אתה אומר? לא!‬
‫לולה,‬
‫אני לא יכול להמשיך ככה.‬
‫לא יכול.‬
‫- TVE מציגה -‬
‫- כל חמישי מ־7 עד 8 -‬
‫״אם עצוב ומר לך‬
‫״אל חשש, זה יחלוף במהרה…״‬
‫המדינה הזאת יצאה משליטה.‬
‫לצעירים של היום אין את הערכים החשובים.‬
‫הם אבודים.‬
‫אם המנזר.‬
‫את בסדר?‬
‫אשתי גדלה במנזר.‬
‫המקום הקדוש הזה נבנה‬ ‫במאה ה־15 אחרי ישוע.‬
‫ובואו נאמר שדרך החיים שלנו‬ ‫והדוקטרינה שלנו הן מהאסכולה הישנה.‬
‫כאן אנחנו נותנים‬ ‫מחסה וחינוך לילדים שננטשו.‬
‫ילדים של אמהות לא נשואות,‬
‫זונות,‬
‫ילדים עם מגבלות גופניות,‬
‫מגבלות שכליות…‬
‫כן.‬
‫נצטרך למלא הרבה טפסים?‬
‫נטפל בזה ברגע שנקבל את תרומתך.‬
‫הנה היא.‬
‫איפה אשתך?‬
‫מוזיקה שמימית, הלא כן?‬
‫הם מנגנים כמו מלאכים.‬
‫והם רק בני שבע.‬
‫זאת נגינה של ילדים?‬
‫מותק, הכול כבר סודר.‬
‫הייתי רוצה לפגוש אותם.‬
‫טין, טינה!‬
‫רדו לרגע.‬
‫הם ננטשו מול שערי המנזר‬
‫כשהיו רק בני כמה שבועות.‬
‫הם…‬
‫ילדים מיוחדים.‬
‫כן. אבל ״טין״ ו״טינה״‬ ‫הם לא שמות ספרדיים, לא?‬
‫לא.‬
‫קראנו להם כך על שם אגוסטין הקדוש,‬
‫אבי המסדר שלנו.‬
‫ילדים,‬
‫אלה אדון אדולפו וּ… אשתו.‬
‫לולה.‬
‫שלום.‬ ‫-שלום.‬
‫שלום.‬
‫הנגינה שלכם באורגן נפלאה.‬
‫אנחנו מתאמנים כל יום.‬
‫זה זעם האל!‬
‫ילדים, זאת רק סערה.‬
‫לולה…‬
‫הדבר שלשמו באנו.‬
‫ילדים, אתם יכולים להמשיך לנגן.‬
‫אל תלכי, בבקשה.‬
‫כן, בבקשה. תישארי איתנו.‬
‫נוכל לשחק בכל מיני דברים.‬
‫הייתי שמחה,‬
‫אבל אני לא יכולה.‬
‫טין, אל תהיה עצוב.‬
‫כבר אמרתי לך שאף אחד לא אוהב אותנו.‬
‫רק שנייה.‬
‫לולה, לא. בבקשה.‬
‫אני כבר יודע מה את חושבת, והם מבוגרים מדי.‬
‫וקצת מוזרים.‬
‫הילדים האלה זקוקים לאהבה.‬
‫וגם אנחנו.‬
‫אז ניתן אהבה הדדית.‬
‫נהיה משפחה.‬
‫את בטוחה?‬
‫״טרור בסופרמרקט, אימה במכולת…״‬
‫המוזיקה לא מוצאת חן בעיניכם?‬ ‫-זאת מוזיקה שטנית.‬
‫טוב.‬
‫אולי תשירו לנו שיר?‬
‫כן, שיר.‬
‫איזה שיר נשיר?‬
‫אתם בטח מכירים המון.‬
‫״כולנו ביחד שרים בשמחה‬
‫״השבח והתהילה לאל‬
‫״תהילה לאב‬
‫״תהילה לבן‬
‫״תהילה לרוח האהבה…״‬
‫יפה מאוד, ילדים.‬
‫שיר יפה מאוד.‬
‫מה שלומך?‬
‫תראו, ילדים.‬
‫זה קוקי.‬
‫תגידו לו שלום?‬
‫טינה!‬
‫קוקי…‬ ‫-מה קרה, אתם מפחדים?‬
‫קוקי, די!‬
‫בואו. הוא כלב טוב מאוד.‬
‫קוראים לו קוקי. תצטרכו לשמור עליו מאוד.‬
‫די, מספיק.‬
‫תראו. אבא הוא טייס של מטוס כזה.‬
‫ברצינות?‬ ‫-כן.‬
‫איזה מגניב!‬
‫ראית בשמיים את אלוהים?‬
‫עוד לא היה לי העונג לפגוש אותו.‬
‫הנסיעה הייתה קצרה, נכון?‬
‫קצרה מאוד. המנזר קרוב.‬
‫כמה קרוב?‬
‫בערך 15 קילומטרים.‬
‫וברגל?‬
‫ברגל?‬
‫דרך היער זה שישה קילומטרים,‬
‫אבל זה ייקח המון זמן.‬
‫למה אתם שואלים?‬
‫בואו.‬
‫וואו!‬ ‫-וואו!‬
‫איזה יופי!‬
‫איזה מגניב!‬
‫מהמם.‬
‫בואי נראה את הבית.‬ ‫-טוב!‬
‫מה יש פה בפנים, גופה?‬
‫מותק…‬
‫מזמן לא ראיתי אותך מחייכת.‬
‫ילדים!‬
‫ילדים.‬
‫ילדים!‬
‫מה קרה, אימא?‬
‫כלום.‬
‫אימא, עשינו משהו לא בסדר?‬
‫לא.‬
‫פשוט זה לא החדר שלכם.‬
‫הוא בקצה המסדרון.‬
‫בואי, טינה! בואי נראה אותו!‬
‫ואלה? גם כן מטיסה במטוס?‬
‫הן מסין, ארץ רחוקה מאוד.‬ ‫אם תרצו אראה לכם תמונות.‬
‫וזה? מנסיעה אחרת?‬
‫ילדים, זאת טלוויזיה.‬
‫אף פעם לא ראיתם טלוויזיה?‬
‫בסדר.‬
‫בואו לאכול.‬
‫לאן אתם הולכים?‬
‫תגיד איך זה יצא.‬ ‫-בטח טעים מאוד.‬
‫בואי נראה.‬
‫רצינו להודות לכם שאימצתם אותנו.‬
‫תעצום עיניים.‬
‫טוב.‬
‫זהו.‬
‫זה הכתר של ישו.‬
‫כדי שתשחרר אותנו מקללת החטא.‬
‫תודה רבה.‬
‫עכשיו את, אימא. תעצמי עיניים.‬
‫בסדר.‬
‫תני לי לשים לך…‬
‫זהו.‬
‫זאת מחרוזת התפילה הקדושה,‬
‫כדי שתהרהרי, כמו מרים,‬ ‫בתעלומות האמונה שלנו.‬
‫כשתענדי אותה, היא תגן עלייך מפני הרע.‬
‫קדימה, המלך רעב.‬
‫כמה התגעגעתי לטורטייה שלך, מותק.‬
‫קדימה, האוכל מתקרר.‬
‫ילדים.‬
‫מה קרה לכם?‬
‫לא בירכת על המזון.‬
‫איך יכולתי לשכוח.‬
‫בואו נברך על המזון.‬
‫אנו מודים לך, אלוהים.‬
‫את לחם חוקנו תן לנו היום.‬
‫מי ייתן וייעשה רצונך,‬ ‫בשם ישוע הנוצרי משיחנו, אמן.‬
‫אמן.‬ ‫-אמן.‬
‫עכשיו בתיאבון.‬
‫איזה טעים!‬
‫אימא.‬
‫כן?‬
‫למה אימצתם אותנו?‬
‫כי רצינו.‬
‫כן, אבל…‬
‫למה אין לכם ילדים משלכם?‬
‫מפני שזה בלתי אפשרי.‬
‫הכול אפשרי, אימא.‬
‫נסים קורים.‬
‫למה הבאתם את כל זה?‬
‫כדי שהמלאך המשמיד‬ ‫לא יוכל להיכנס לבית הזה.‬
‫המלאך המשמיד?‬
‫בוקר טוב, אימא.‬
‫בוקר טוב. אתם יכולים להתחיל.‬
‫לא נחכה לאבא?‬
‫לא, אבא קם מוקדם כדי ללכת לעבודה.‬
‫קדימה, לאכול.‬
‫לא בירכת על המזון.‬
‫לא אברך על המזון.‬
‫את לא מאמינה באלוהים, נכון?‬
‫לפעמים קשה להאמין.‬
‫״אמר נבל בלבו: אין אלוהים.״‬
‫אני מכיר את זה!‬
‫תהלים…‬
‫ט׳?‬
‫תהלים י״ד, טיפשון!‬ ‫-אוף.‬
‫יש לנו דרך לראות את אלוהים.‬
‫רוצה להכיר אותה?‬
‫בסדר.‬
‫את צריכה להבטיח לנו‬
‫שמה שלא יקרה, לא תקומי מהכיסא.‬
‫מבטיחה?‬
‫מבטיחה.‬
‫אני רוצה לראות את אלוהים.‬
‫אני רוצה לבקש ממנו משהו.‬
‫בבקשה…‬
‫בסדר.‬
‫טינה, מה את עושה?‬
‫הבטחת.‬
‫אתה בסדר?‬
‫ביקשתי ממנו נס בשבילך.‬
‫הוא בטוח יסכים.‬
‫״בקשו את האל בתקווה,‬
‫״וכל אשר תשאלו בתפילה‬ ‫ואתם מאמינים, יבוא לכם.״‬
‫אני יודע!‬
‫מתי…‬
‫הנה לך!‬ ‫-ילדים, ככה לא מתנהגים!‬
‫די!‬
‫גועל נפש!‬
‫מי זה היה?‬
‫- בית הספר אל פוסון -‬
‫כפי שאתם רואים, בתוך בית החזה,‬
‫נמצאות שתי הריאות.‬
‫אשר מתכווצות ומתרחבות כאשר אנו נושמים.‬
‫ואם נסיר אותם,‬
‫נראה את האבר החשוב ביותר בגוף האדם, ה…‬
‫הבולבול!‬
‫ילדים, בבקשה.‬
‫פדריטו…‬
‫תקשיב לי טוב.‬
‫עוד בדיחה אחת ואני מעיף אותך.‬
‫המורה חוליאן, אני מבטיח.‬
‫אף בדיחה יותר.‬
‫שלום, אדון חוליאן.‬
‫בוקר טוב. תיכנסי, טינה.‬
‫ילדים, למען השם… תירגעו.‬
‫היום מצטרפים אלינו שני תלמידים חדשים.‬
‫לו קוראים טין ולה קוראים טינה.‬
‫היי, אני מכיר אתכם.‬
‫אתם הילדים של הרוזן דרקולה!‬
‫פדריטו, שקט! ילדים, שקט!‬
‫- השילוש הקדוש -‬
‫כמה שאת טובה בזה, אימא!‬
‫בואי, עכשיו את.‬
‫אבל בזהירות.‬
‫קחי.‬
‫את ממש לא רעה.‬
‫אימא,‬
‫אנחנו ילדים של דרקולה?‬
‫אתם יודעים מי זה דרקולה?‬
‫למה אנחנו לא כמו האחרים?‬
‫למה אלוהים ברא אותנו כאלה מוזרים?‬
‫רוצים לשמוע סוד?‬
‫בסדר.‬
‫יש לך רגל תותבת!‬
‫גם אני מוזרה.‬
‫מה קרה לך?‬
‫כשהייתי בגילכם,‬
‫הוריי נסעו מעיר לעיר,‬
‫והקרינו סרטים.‬
‫חיינו בקרוון.‬
‫לילה אחד,‬
‫התעוררתי, והרגל שלי בערה.‬
‫הייתה אש בכל מקום.‬
‫הצלחתי לברוח ולהינצל.‬
‫אבל הוריי לא.‬
‫זה היה אלוהים, אימא. אלוהים הציל אותך.‬
‫מישהו בבית?‬
‫אבא!‬ ‫-אבא!‬
‫אתה תלית צלבים מעל לכל הדלתות?‬
‫חשבתי שאת עשית את זה.‬
‫הילדים עשו את זה.‬ ‫-מה זה משנה?‬
‫אם זה חשוב להם, נשאיר אותם וזהו.‬
‫יש להם אובססיה לדת.‬
‫הם מדברים על אלוהים כל היום.‬
‫זה נורמלי.‬
‫גידלו אותם נזירות.‬
‫היה מוזר אם הם היו מדברים על כדורגל.‬
‫בסדר.‬
‫אתה חושב שאלוהים קיים?‬
‫באמת?‬
‫אני חושב שיש שתי אפשרויות.‬
‫או שחושבים שיש אל כל־יכול, מסתורי,‬
‫ושאת ואני ניפגש שוב בעולם הבא, או ש…‬
‫או שאלוהים לא קיים,‬
‫ואנחנו המצאנו הכול‬ ‫כדי לא להרגיש בודדים כל כך.‬
‫ולשום דבר אין משמעות.‬
‫אז אני חושב…‬
‫שלא צריך להשאיר לעולם הבא‬
‫את מה שאפשר לעשות בעולם הזה.‬
‫תפסיק! הילדים ייראו אותנו!‬
‫את מקבלת פרצוף של אימא.‬
‫אתה אידיוט.‬
‫מה זה?‬
‫למה אתם ערים?‬
‫לא בא לנו לישון.‬
‫שנשחק בקרב מלאכים?‬
‫כן, נשחק בקרב מלאכים ואז נלך לישון.‬
‫בבקשה…‬
‫טוב. איך משחקים?‬
‫זה קל מאוד.‬
‫את עוצמת עיניים,‬ ‫ואנחנו מדקלמים פסוק מהתנ״ך.‬
‫כשאנחנו מסיימים,‬
‫את סופרת עד שלוש,‬ ‫פוקחת עיניים ומחפשת אותנו.‬
‫וזהו?‬
‫ומה אני צריכה לעשות?‬
‫לעמוד.‬
‫ההתגלות י״ב ז׳־ט׳.‬
‫״ותהי מלחמה בשמיים.״‬
‫״מיכאל הוא ומלאכיו נלחמים בתנין.״‬
‫״התנין הגדול, הנחש הקדמוני,‬
‫״אשר נקרא שמו מלשין ושטן,‬
‫״המדיח תבל כולה.״‬
‫אני באה!‬
‫אחת…‬
‫שתיים…‬
‫שלוש!‬ ‫-שלוש!‬
‫תסתלק, שטן!‬ ‫-תסתלק, שטן!‬
‫ילדים! עוד משחק?‬
‫איפה אתם?‬
‫איפה אתם, ילדים?‬
‫נו, טין! יותר חזק!‬
‫אימא, תבקשי ממנו משהו!‬
‫אמרתי לך חזק!‬
‫אימא, את כבר כמעט רואה אותו!‬
‫הנה הוא!‬
‫הנה הוא, אימא.‬
‫את מרגישה יותר טוב?‬
‫כן.‬
‫לולה,‬
‫אוריד את החגורה,‬ ‫אתן שתי הצלפות לכל אחד ונגמרו השטויות.‬
‫הם ילדים.‬
‫הם אוהבים לשחק, כמו כל הילדים.‬
‫הם רק צריכים זמן להתאים את עצמם.‬
‫טין וטינה!‬
‫שקט.‬
‫מצטערים מאוד, אימא.‬ ‫-מצטערים מאוד, אימא.‬
‫אם התנהגנו אלייך לא יפה, מגיע לנו עונש.‬
‫קוקי! די!‬
‫במנזר הרביצו לנו במקל.‬
‫ופעם אפילו, בגלל שעשינו חטא גדול מאוד,‬
‫גזרו לנו את השיער.‬
‫בלי עונש אין גאולה.‬
‫לא נעניש אתכם.‬
‫קוקי!‬
‫את בסדר, אימא?‬
‫- בית הספר אל פוסון -‬
‫קודם אתה הולך אחורה,‬
‫ואז אתה משחרר ומרים את הרגליים למעלה.‬
‫תראה, ככה.‬
‫קדימה, זה קל.‬
‫אל תהיה פחדן.‬
‫אני לא פחדן.‬
‫אז קדימה.‬
‫חברים שלי, הדרקולינים!‬
‫איזה כובעים יפים.‬
‫בטח נחמד לישון בהם בארונות המתים שלכם.‬
‫אנחנו לא ישנים בארונות מתים. זה שקר.‬
‫אתה בטוח?‬
‫מה אתם עושים?‬
‫מה? לא…‬
‫מה אתם עושים? לא!‬
‫לא, בבקשה!‬ ‫-אל תעשו לו ככה!‬
‫לא!‬ ‫-עזבו אותי!‬
‫עוף, דרקולין! עוף!‬
‫לא! די!‬
‫עוף!‬ ‫-לא! תפסיקו!‬
‫- האימה האהובה עליי -‬
‫האגדה מספרת שהם נהגו‬ ‫לשתות את דם קורבנותיהם,‬
‫ולכן החלו לכנות אותם ״דרקול״,‬
‫שפירושו ״דרקון״ או ״שטן״,‬
‫או ליתר דיוק, ״בן השטן״.‬
‫ואת ה״דרקול״ הזה בראם סטוקר הפך ל״דרקולה״.‬
‫אבא.‬
‫זה אני.‬
‫אפשר לראות את הסרט, בבקשה?‬ ‫-לא.‬
‫אסור, הוא מפחיד.‬
‫מה פתאום? בטח שמותר, חמודי.‬
‫אנחנו עייפים נורא ונלך לישון עכשיו.‬
‫תיהנו לכם. לילה טוב.‬
‫לילה טוב.‬
‫ערפדים יודעים את הסוד לחיי נצח.‬
‫איזה כיף, טין.‬
‫תנמיכי בבקשה.‬
‫אבן נייר ומספריים.‬
‫תורך.‬
‫מרים הקדושה, אם האלוהים,‬
‫התפללי למעננו, החוטאים,‬
‫עתה ובשעת מותנו.‬
‫אמן.‬
‫לשים עוד?‬
‫כן, זה יעזור לו לישון.‬
‫תורך.‬
‫מהר, טין! שלא יתפסו אותנו!‬
‫פחדן.‬
‫הנה, חמוד.‬
‫הנה האוכל שלך.‬
‫אני לא יכול.‬
‫עוד קצת.‬
‫כאן.‬
‫קדימה, טין. אין לנו הרבה זמן.‬
‫זה.‬
‫הוא קטן מדי.‬
‫יותר טוב…‬
‫זה.‬
‫אבל אני מעדיף את זה.‬
‫קח את זה.‬
‫ו…‬
‫קח גם את זה.‬
‫כבר עשית את זה?‬
‫לא. אני מפחד.‬
‫תראה, צריך לעשות את זה ממש… כאן.‬
‫אני לא יכול.‬
‫חזק, טין. חזק.‬
‫הפנים שלך מלאות דם.‬
‫אתה נראה כמו ערפד.‬
‫ואת נראית כמו ליצן מהקרקס.‬
‫קח.‬
‫עכשיו תראי.‬
‫די, טין. תפסיק.‬
‫אעזור לך…‬
‫זה כמו לחתוך סטייק.‬
‫ככה.‬
‫עכשיו תכניס את היד ותוציא את זה.‬
‫איך זה?‬
‫זה…‬
‫רך.‬
‫כמו ספוג?‬
‫לא.‬
‫זה רך…‬
‫כמו חילזון.‬
‫כמו חילזון?‬
‫אתה כזה טיפשון.‬
‫תהלים נ״א א׳־ב׳.‬
‫״חנני אלוהים,‬
‫״כחסדך,‬
‫״כרוב רחמיך,‬
‫״מחה פשעיי.״‬
‫״כבסני מעווני‬
‫״ומחטאתי טהרני.״‬
‫תחזיר את זה.‬
‫בזהירות…‬
‫את תופרת יפה.‬ ‫-תודה.‬
‫אתה תראה כמה אימא תשמח כשתתעורר.‬
‫טוב. ועכשיו לחכות.‬
‫לחכות זה משעמם. מה נעשה בינתיים?‬
‫טוב…‬
‫מה שכולם עושים: נראה טלוויזיה.‬
‫היום כבר לא מאמינים בשום דבר.‬
‫לא מאמינים בקוסמים.‬
‫טוב, אתן לכם כמה דקות לחשוב על המשפט הזה,‬
‫ואחזור בעוד רגע.‬
‫- הערב -‬
‫מה קורה, מותק?‬
‫כלום.‬
‫הילדים שוב שיחקו עם הריבה.‬
‫זאת לא ריבה.‬
‫הוא לא מתעורר.‬
‫מה עשיתם?‬
‫קוקי התנהג לא יפה לאימא.‬
‫לכן ניקינו לו.‬
‫ניקיתם לו את מה?‬
‫את הנשמה.‬
‫ניקינו לו את הנשמה.‬
‫רצינו לכבד אותך, אימא,‬
‫ושתהיי גאה בנו.‬
‫למה הוא לא מתעורר?‬
‫מפני שהוא מת.‬
‫מת?‬
‫אנחנו הרגנו אותו?‬
‫לא…‬ ‫-לא…‬
‫לא!‬
‫די, ילדים. די.‬
‫זו הייתה תאונה.‬
‫זה מסריח.‬
‫נרגעת?‬
‫ואם הם היו מבתרים אותך או אותי‬ ‫כדי לנקות לנו את הנשמה?‬
‫לולה…‬
‫זאת הייתה אי־הבנה.‬
‫נוראה, אבל אי־הבנה.‬
‫הילדים האלה רואים את החיים בעיניים תמימות.‬
‫את יודעת מה הם צריכים?‬
‫אימא שתלמד אותם את ההבדל בין טוב לרע.‬
‫בשם האב, הבן, ורוח הקודש.‬
‫אמן.‬
‫טין!‬
‫טין, מה קורה לך?‬
‫אתה בסדר?‬
‫מה קורה?‬
‫האש…‬
‫אש הנצח…‬
‫מה זה?‬
‫אני לא רוצה יותר הכאה על חטא בבית הזה.‬
‫הבנתם אותי?‬
‫אימא, אם נתפלל הרבה, קוקי יחזור לחיים?‬
‫לא, הוא לא יחזור לחיים.‬
‫אבל בתנ״ך כתוב…‬ ‫-די!‬
‫תקשיבו לי טוב.‬
‫זה חשוב מאוד.‬
‫לא צריך להתנהג כמו שכתוב בתנ״ך.‬
‫למה לא? זה דבר האל.‬
‫כן, אבל אי אפשר לפרש אותו כפשוטו.‬
‫קראתם איזה סיפור בבית הספר, נכון?‬
‫כן.‬
‫יש סיפורים על מכשפות,‬
‫כיפה אדומה, זאבים וחזירונים שמדברים.‬
‫אבל חיות לא מדברות.‬
‫בטח שלא.‬
‫כי זו פנטזיה.‬
‫זה עולם דמיוני שלא קיים.‬
‫התנ״ך הוא פנטזיה.‬
‫אין מלאכים ולא שדים,‬ ‫וגם לא גן עדן וגיהינום.‬
‫אני חושב שהם כן קיימים.‬
‫גם אני חושבת.‬
‫ויום אחד גם את תאמיני.‬
‫מה מצחיק כל כך?‬
‫אבא!‬ ‫-אבא!‬
‫בואו הנה.‬
‫תקשיבו,‬
‫אתם יודעים את מי‬ ‫ראיתי מהמטוס בליל חג המולד?‬
‫את אלוהים?‬
‫לא. את סנטה קלאוס.‬
‫עם המזחלת שלו. יודעים מה הוא אמר לי?‬
‫״הו הו הו! חג מולד שמח, אדולפו!‬
‫״יש לי מתנה לילדים שלך.״‬
‫איזה מגניב!‬ ‫-איזה מגניב!‬
‫והוא נתן לי גם את זה.‬
‫- אנריקה ואנה -‬
‫צלחת סינית מסתובבת!‬
‫כמעט לא הגעתי בגלל השלג.‬
‫אני נורא עסוקה.‬
‫את בסדר?‬
‫כן.‬
‫אחליף בגדים.‬ ‫-טוב.‬
‫אחד הלהיטים הכי גדולים של 1981.‬
‫אני בטוחה שכולכם יודעים‬ ‫לאיזה שיר אני מתכוונת, כן?‬
‫מוכנים? בואו נרקוד.‬
‫״זה ריקוד הציפורים, זה ריקוד הגוזלים…״‬
‫מישהו פה עייף.‬
‫מתי חצות?‬
‫עוד מעט. תראה.‬
‫כששני המחוגים יגיעו לכאן. בסדר?‬
‫שבע, שמונה, תשע…‬
‫אימא, הקפה מוכן.‬
‫10, 11, 12.‬
‫סיימתי. מה אעשה עכשיו?‬
‫תפזרי סוכר על העוגה, אם את רוצה.‬
‫הוא בארון.‬
‫לא, לא את זה!‬
‫מה קרה, אימא?‬
‫זה בשביל להדביר ג׳וקים.‬
‫אני לא יודעת למה זה פה.‬
‫זה הסוכר.‬
‫המצלמות שלנו מביאות לכם…‬
‫הנה הענבים.‬
‫יופי, חמודה.‬
‫תודה רבה.‬
‫בבקשה.‬
‫זוכרים מה אמרתי?‬
‫לא.‬
‫מה לא? אתה זוכר?‬
‫לא.‬ ‫-גם אתה לא?‬
‫הקפה מוכן.‬
‫יופי. תעשו מקום לאימא.‬
‫נעבור על זה.‬
‫קודם כול, מה קורה? מה יורד?‬
‫הפעמונים!‬
‫לא הפעמונים.‬
‫יורד ה…‬ ‫-הכדור!‬
‫ומה שומעים?‬ ‫-את הפעמונים!‬
‫ועל כל צלצול…‬ ‫-ענב אחד.‬
‫בדיוק. יופי.‬
‫אימא!‬ ‫-לולה!‬
‫אימא!‬
‫לולה!‬
‫- מיון -‬
‫מריה דה לוס דולורס.‬
‫יש לי פה את תוצאות הבדיקה שלך.‬
‫חגיגות השנה החדשה שלכם נקטעו מסיבה טובה.‬
‫אני לא מבינה.‬
‫את בהיריון.‬
‫אבל זה לא ייתכן.‬
‫תראי בזה נס.‬
‫שנה טובה.‬
‫״קוסם מהמזלח הלחוק, קין קאן קון הגדול‬
‫״לימד אותי את סוד הצלחת המסתובבת‬
‫״מה זה שנוצץ שם על המקל?‬
‫״זו ציפור, מטוס, לוויין או עב״מ?‬
‫״מה זה שמסתובב כמו טחנת רוח?‬
‫״זה יופי של דבר, צלחת סינית מסתובבת‬
‫״צלחת סינית מסתובבת‬
‫״פינית, פיליפינית‬
‫״צלחת סינית מסתובבת‬
‫״פינית, פיליפינית…״‬
‫יפה מאוד. הייתם מצוינים.‬
‫אהבת, אימא?‬
‫מאוד.‬
‫ואחינו?‬
‫בואי נראה.‬
‫הוא אהב את זה מאוד.‬
‫לכו לישון לקראת מחר.‬
‫את כבר מאמינה באלוהים, נכון?‬
‫למה את חושבת ככה?‬
‫כי ייוולד לנו אח בדרך נס.‬
‫זה נכון. ביקשתי ממנו,‬ ‫והוא הגשים את המשאלה.‬
‫אין נסים.‬
‫לכל דבר בחיים יש הסבר.‬
‫עיניים לך ואת לא רואה.‬
‫מה אני לא רואה?‬
‫כשישו נולד, אמו,‬ ‫מרים הבתולה, סבלה מאוד‬
‫מפני שכבר ידעה שבנה ימות‬ ‫כדי לגאול את כולנו.‬
‫קורבן.‬
‫ואם אלוהים ירצה‬ ‫להקריב את אחינו כדי לגאול אותנו?‬
‫זה יהיה חבל‬ ‫אני לא רוצה שהוא ימות. נכון, אימא?‬
‫״אשבח את האל‬
‫״אשבח‬
‫״אשבח את האל‬
‫״ראה יוחנן את מספר הנגאלים‬
‫״וכולם שיבחו את האל…״‬
‫דרקולינים.‬
‫אתם בלחץ?‬
‫היום תקבלו את ישו הנוצרי.‬
‫אבל אתם בטח מעדיפים‬ ‫לקבל את רוח הקודש האידיוטית.‬
‫הוא חילל קודש, טינה!‬ ‫חילול קודש בלתי נסלח!‬
‫אל תדאג, טין.‬
‫אלוהים יעשה צדק.‬
‫״שמחי מרים‬
‫״מלאת החסד‬
‫״האל עמך‬
‫״ברוכה את בנשים…״‬
‫אני לא רואה את הילדים.‬
‫״וברוך פרי בטנך, ישוע‬
‫״מרים הקדושה, אם האלוהים‬
‫״התפללי בעדנו, החוטאים‬
‫״עתה ובשעת מותנו‬
‫״אמן.״‬
‫תודה רבה לילדי המקהלה,‬
‫וגם לאחינו, טין וטינה,‬
‫שניגנו באורגן.‬
‫קחי ואכלי.‬
‫זה גופו של ישוע הנוצרי,‬ ‫והוא ייתן לך חיי נצח.‬
‫אמן.‬
‫קח ואכול.‬
‫זה גופו של ישוע הנוצרי,‬ ‫והוא ייתן לך חיי נצח.‬
‫אמן.‬
‫קחי ואכלי.‬
‫זה גופו של ישוע הנוצרי,‬ ‫והוא ייתן לך חיי נצח.‬
‫אמן.‬
‫קח ואכול.‬
‫זה גופו של ישוע הנוצרי,‬ ‫והוא ייתן לך חיי נצח.‬
‫אמן.‬
‫קדימה. שנינו יחד.‬
‫קדימה.‬
‫לילה טוב, אימא.‬
‫לילה טוב.‬
‫זה הילד שהעליב אתכם בבית הספר?‬
‫הוא קורא לנו ״דרקולינים״.‬
‫יש לכם קשר למה שקרה לו?‬
‫אסור לכם לשקר לי.‬
‫לשקר זה חטא.‬
‫אל תדאגי, אימא.‬
‫נתפלל למענו.‬
‫לילה טוב, ילדים.‬
‫כן?‬
‫שלום. קיבלתי את המספר שלך מבית הספר.‬
‫סליחה על ההפרעה.‬
‫זו לא הפרעה.‬
‫היית בטקס מתן לחם הקודש, נכון?‬
‫כן.‬
‫אני אימא של פדרו.‬
‫הילדה שקרתה לו התאונה.‬
‫מה שלומו?‬
‫רע.‬
‫הוא בתרדמת.‬
‫אני נורא מצטערת.‬
‫חלק מהילדים אמרו שבזמן התהלוכה,‬
‫הם ראו שפדרו נותר מאחור, עם הילדים שלך, ו…‬
‫אבל השוטרים אמרו…‬
‫כן, השוטרים אומרים שהוא החליק, ו…‬
‫ונפל מהסלעים.‬
‫אבל אני לא יודעת.‬ ‫משהו אומר לי שזה לא מה שקרה.‬
‫הבן שלי הוא לא קדוש, את יודעת?‬
‫אם הוא הציק לילדים שלך,‬ ‫אני יכולה להבין שהם…‬
‫סליחה. לא הייתי צריכה להתקשר אלייך.‬
‫אין לך מושג כמה קשה לחשוב‬
‫שבכל רגע, הילד שלך…‬
‫עלול למות.‬
‫אימא.‬
‫מי התקשר?‬
‫אף אחד.‬
‫- התורה נרכשת בדם -‬
‫לולה.‬
‫נו?‬
‫אולי זה יישמע לך מוזר,‬
‫אבל אני צריכה לדעת…‬
‫אם טין וטינה היו מעורבים‬ ‫באיזו צרה עם ילד אחר.‬
‫לא, מעולם לא.‬
‫הם עשו משהו רע?‬
‫אני לא בטוחה.‬
‫אבל ייתכן שהם עשו טעות‬ ‫שהובילה להשלכות איומות.‬
‫יש לך סיבה לחשוד בהם?‬
‫את בטוחה שהם מעולם לא עשו משהו אלים?‬
‫אולי פירוש לא נכון לתנ״ך?‬
‫יוחנן י׳ י״ד.‬
‫״אני הרועה הטוב,‬
‫״וידעתי את אשר לי.‬
‫״את נפשי אתן בעד הצאן.״‬
‫אולי הדרך שלך לרעות את הצאן‬ ‫היא לא הכי מתאימה.‬
‫התורה נרכשת בדם.‬
‫הסבל הוא הכרחי.‬
‫אי אפשר לחפש את ישוע‬ ‫מבלי לחוש בכאב של נשיאת הצלב.‬
‫אני רק אומרת שטין וטינה…‬
‫טין וטינה הם שני יצורים של אור.‬
‫הם שובבים, כמו כל הילדים,‬
‫אבל הם טהורים וצדיקים.‬
‫הבעיה אינה בהם.‬
‫זו את,‬
‫ששופטת אותם מבלי לדעת.‬
‫וזה חטא.‬
‫לא צריך לדמיין דברים.‬
‫לא הייתי צריכה לבוא.‬
‫את טועה.‬
‫אלוהים הביא אותך הנה מסיבה טובה.‬
‫איפה אלוהים‬
‫כשהוא נותן לתינוקות למות לפני שהם נולדים?‬
‫איפה?‬
‫אלוהים כאן.‬
‫היעדרות היא נוכחות.‬
‫זו התעלומה הגדולה.‬
‫סליחה.‬
‫הלילה האפל של הנפש.‬
‫את אבודה באפלה.‬
‫חפשי.‬
‫חפשי והמשיכי לחפש.‬
‫רק כך תמצאי את האור.‬
‫הזעם.‬
‫- מתי י׳ -‬
‫- שמואל י״ז -‬
‫זעם האל.‬
‫איך הייתה הטיסה?‬
‫הטיסה? בסדר, כמו תמיד.‬
‫למה את ערה?‬
‫אתה מדיף ריח אלכוהול.‬
‫כן, שתיתי משהו עם החברים לעבודה.‬
‫מותק, אני הולך לישון. אני עייף מאוד.‬
‫אתה יכול לרדת לרגע?‬
‫לולה, ארבע לפנות בוקר. מה את רוצה?‬
‫אתה יכול לרדת לרגע, בבקשה?‬
‫בטח.‬
‫מה קורה?‬
‫הילד מטקס לחם הקודש נמצא בתרדמת.‬
‫אני חושבת שטין וטינה אחראים לזה,‬ ‫ושהם משחקים במשחק מפלצתי.‬
‫מצאתי את זה,‬ ‫ואני חושבת שצריך לדווח למשטרה.‬
‫זאת ראיה.‬
‫מה זה?‬
‫למען השם, לולה, אלה ציורים.‬
‫והילד הזה הציק להם.‬
‫נורמלי שהם עושים דברים כאלה,‬ ‫ואפילו גרועים יותר.‬
‫ואם הם לא רק ילדים תמימים‬ ‫שמפרשים לא נכון את התנ״ך?‬
‫ואם הם עושים בדיוק את ההפך?‬
‫ואם הם משתמשים בתנ״ך כדי…‬
‫להצדיק את המעשים האיומים שלהם?‬
‫כל זה בגלל הכלב, נכון?‬
‫לעולם לא תסלחי להם.‬
‫אימא צריכה לסמוך על ילדיה ולהגן עליהם.‬
‫וזה מה שאני עושה.‬
‫מגינה על הבן שלנו.‬
‫זאת שטות.‬
‫כשהילד יתעורר מהתרדמת,‬ ‫הוא כבר יספר מה קרה.‬
‫ועכשיו אני הולך לישון.‬
‫טינה.‬
‫טינה, תתעוררי!‬
‫מה קורה, טין?‬
‫התנ״ך.‬
‫הוא איננו!‬
‫טין! הצלבים!‬
‫אימא!‬
‫המלאך המשמיד לקח לנו את הצלבים!‬
‫וגנב לנו את ה…‬
‫כשתהיו גדולים תוכלו לפתוח את הקופסה הזאת.‬
‫אבל עד אז, אין יותר דת בבית הזה.‬
‫אם, מסיבה כלשהי,‬
‫לא תצייתו לכלל הזה,‬
‫אתם תחזרו למנזר.‬
‫הייתי מספיק ברורה?‬
‫בסדר.‬
‫שימו לב! נקלענו למערבולת אוויר!‬
‫כיס אוויר! מערבולת!‬
‫מה קורה?‬
‫אימא.‬
‫זה קורה לנשים בהיריון.‬
‫הורמונים, לחץ…‬
‫אלה הילדים.‬
‫הם מענישים אותי.‬
‫את רואה סטיות שלא קיימות.‬
‫הילדים לא מסוגלים לדבר כזה.‬ ‫-למה אתה תמיד בצד שלהם?‬
‫למה אתה לא מסוגל לדמיין שאולי אני צודקת?‬
‫אבא!‬
‫אבא! תבוא לשחק איתנו, בבקשה?‬
‫אני בא!‬
‫״אחת, שתיים, שלוש‬
‫״שוב אנחנו מתחילים‬
‫״זו תחרות כיפית שתבדוק כמה אתם חכמים‬
‫״אז שימו בצד את מצב הרוח הרע‬
‫״ותהפכו את הטלוויזיה שלכם לצעצוע‬
‫״אחת, שתיים, שלוש‬
‫״הקשיבו היטב‬
‫״כי התוכנית תכף מתחילה.״‬
‫ערב טוב, ותודה שהצטרפתם אלינו שוב.‬
‫אני מרגישה שאני יכולה‬ ‫לדבר אליכם כמו אל חברים.‬
‫התוכנית שלנו היום מוקדשת לילדים…‬
‫הלו?‬
‫שלום. זאת לולה, אימא של טין וטינה.‬
‫לא יודעת אם את זוכרת אותי.‬
‫בטח שאני זוכרת אותך.‬
‫רק רציתי לדעת מה שלום הבן שלך.‬
‫יותר טוב?‬
‫בני מת לפני שלושה ימים.‬
‫לולה?‬
‫היי, מה קורה?‬
‫הילד מת.‬
‫אל תלך, בבקשה.‬
‫תגיד להם שאתה לא יכול לבוא, שאתה חולה.‬ ‫-את יודעת שאני לא יכול.‬
‫אני מתחננת. אל תשאיר אותי לבד איתם.‬
‫לולה, את צריכה לנוח.‬
‫לטובתך ולטובת התינוק.‬
‫אז עכשיו תיכנסי למיטה ותישני הרבה שעות,‬
‫ומחר, כשתקומי, אהיה פה. בסדר?‬
‫אתה מבטיח לי?‬
‫אני מבטיח לך.‬
‫בואי.‬
‫אבא.‬
‫למה אימא כבר לא אוהבת אותנו?‬
‫מה פתאום לא אוהבת?‬
‫היא מסתכלת עלינו לא יפה ולא מדברת אלינו.‬
‫אימא אוהבת אתכם מאוד.‬
‫העניין הוא שנשים הרות מתעייפות יותר.‬
‫וצריכות הרבה אהבה.‬
‫אולי תראו לה מחר כמה אתם אוהבים אותה?‬
‫ואת אחיכם גם.‬
‫תביאו נשיקה, אני צריך ללכת.‬
‫ילדים, אתם אוהבים לצחוק?‬ ‫-כן!‬
‫הם אוהבים לצחוק! כמה נורא!‬
‫טורקמדה ואנשיו בטח מתהפכים בקבריהם!‬
‫אדולפו.‬
‫אדולפו!‬
‫טין.‬
‫טין, מה אתה עושה? שחרר אותי!‬
‫טין, שחרר אותי עכשיו.‬
‫בוקר טוב, סופר־אימא!‬
‫את צריכה לנוח ולאכול טוב,‬
‫אחרת אחינו לא ייוולד.‬
‫יש בזה אבקות קסמים.‬ ‫-מה?‬
‫ולהנאתכם הבוקר,‬
‫נמצא איתכם… רופרטין!‬
‫״אחת, שתיים, שלוש‬
‫״שוב אנחנו מתחילים‬
‫״זו תחרות כיפית‬
‫״שתבדוק כמה אתם חכמים‬
‫״אז שימו בצד את מצב הרוח הרע‬
‫״ותהפכו את הטלוויזיה שלכם לצעצוע…״‬
‫קדימה.‬
‫זה לא עובד.‬
‫אז פשוט נצטרך להאכיל את אחינו בדרך אחרת.‬
‫אני יודע, טינה!‬
‫לאן אתה הולך?‬
‫טינה, שחררי אותי.‬
‫תראי.‬ ‫-אתה לא מפסיק להפתיע אותי.‬
‫מה שאתם עושים זה חטא,‬ ‫ואלוהים יעניש אתכם.‬
‫אסור לדבר על דת בבית הזה.‬
‫״אחת, שתיים, שלוש‬
‫״הקשיבו היטב‬
‫״כי התוכנית תכף מתחילה.״‬
‫רעל.‬
‫רעל…‬
‫רעל.‬ ‫-אימא…‬
‫אל תתקרבו!‬
‫זה היה חלב עם סוכר.‬
‫לולה.‬
‫לולה, זה היה רק משחק ילדים,‬
‫ואיימת עליהם בסכין, למען השם.‬
‫הם רצו להרעיל אותי.‬ ‫-הם רק הכינו לך ארוחת בוקר.‬
‫זה היה באשמתי.‬
‫ביקשתי מהם שיראו לך אהבה.‬
‫אני מבין שפחדת שזה יקרה שוב,‬ ‫אבל לא קרה כלום.‬
‫הכול היה בסדר,‬
‫והתינוק נמצא איתנו.‬
‫נתחיל מחדש.‬
‫הנה ההורים שלך.‬
‫שלום.‬ ‫-ככה, יופי.‬
‫דומה לי.‬
‫שלום, נסיך.‬
‫בבקשה…‬
‫בואו הנה.‬
‫זה אחיכם הקטן.‬
‫הוא נראה כמו בוטן.‬
‫אפשר לתת לו נשיקה?‬
‫קדימה.‬
‫אבל בזהירות.‬
‫שלום, אח קטן.‬
‫מתי נטביל אותו?‬
‫לא נטביל אותו.‬
‫אבל ילדים שלא הוטבלו מגיעים ללימבו,‬
‫וזה מקום נורא.‬
‫לולה, תמיד מטבילים תינוקות.‬
‫התינוק הזה יחליט מה הדת שלו כשיהיה גדול.‬
‫הזמנים משתנים.‬
‫בדיוק.‬
‫ועכשיו, בדמוקרטיה שלנו, שאת כל כך אוהבת,‬
‫הרוב קובע.‬
‫מי רוצה שנטביל אותו?‬
‫לא.‬
‫הציבור אמר את דברו.‬
‫רואים?‬
‫לא!‬
‫עכשיו?‬
‫כן, רואים!‬ ‫-יופי.‬
‫צהריים טובים, גבירותיי ורבותיי,‬
‫מאצטדיון סנטיאגו ברנבאו במדריד.‬
‫בעוד כמה דקות…‬
‫אימא!‬
‫אימא, בואי!‬
‫אימא, תראי מה אנחנו עושים!‬
‫אימא!‬
‫נס!‬
‫אנחנו הולכים על המים!‬
‫צאו משם.‬
‫אתם יותר מדי זמן בשמש. ותתמרחו.‬
‫לולה.‬ ‫-מה?‬
‫תביאי לי עוד אחת.‬
‫יש פה צלמים רבים,‬ ‫כפי שאתם רואים, על המגרש…‬
‫מה קורה עם הטורטייה? המשחק תכף מתחיל.‬
‫אני עושה מה שאני יכולה, טוב?‬
‫היי…‬
‫מה?‬
‫לא שכחת משהו?‬
‫טין, נראה לי שהיא הלכה.‬
‫אבא, נטביל את…‬
‫ילדים, אני רוצה לצפות במשחק בשקט.‬
‫כדור חוץ לנבחרת ספרד.‬
‫היי, תירגעו.‬
‫הנה…‬
‫שלום, אחינו.‬
‫קמאצ׳ו לא מניח לרומניגה.‬
‫ושוב הכדור אצל דרמלר. מוסר לברנד פורסטר.‬
‫הנה סאמורה איתו. הכדור אצל קאלץ.‬
‫דקות טובות של נבחרת גרמניה.‬
‫תירגעו.‬
‫אל תדאג.‬
‫אתה צריך להיות רגוע, בסדר?‬
‫…באגף ימין של נבחרת ספרד.‬
‫הנה אורקיאגה.‬
‫הכדור אצל ברייטנר.‬
‫תחזיק אותו ברגליים.‬
‫הוא כבד.‬
‫בראשית א׳ ב׳.‬
‫״והארץ הייתה תוהו ובוהו,‬
‫״וחושך על פני תהום,‬
‫״ורוח אלוהים מרחפת מעל פני המים.״‬
‫עכשיו?‬
‫״וזרקתי עליכם מים טהורים וטהרתם‬
‫״מכל טומאותיכם ומכל גילוליכם אטהר אתכם.״‬
‫״והסרתי את לב האבן מבשרכם‬
‫״ונתתי לכם לב בשר.״‬
‫עכשיו.‬
‫דרמלר.‬
‫דרמלר לקאלץ.‬
‫נבחרת גרמניה שולטת במשחק בדקות האלה.‬
‫החוצה!‬
‫אפשר להוציא אותו כבר?‬
‫לא, צריך לטהר אותו היטב.‬
‫בעיטה של דרמלר…‬
‫לא!‬
‫גול. הכדור חמק לארקונדה.‬
‫איזה משחק נוראי.‬
‫אימא?‬
‫מה אתם עושים?‬
‫מה קורה?‬
‫התינוק שלי…‬
‫מה הם עשו לך, אהובי?‬
‫אימא…‬
‫רק הטבל…‬
‫אבל אבא אמר שמותר…‬
‫איזה מין אבא אתה?‬
‫מטביעים את הבן שלך ואתה לא שם לב!‬
‫תני את זה!‬ ‫-לא!‬
‫לא, אבא!‬ ‫-בבקשה, לא!‬
‫לא, בבקשה!‬ ‫-לא!‬
‫לא, אבא!‬ ‫-לא!‬
‫בבקשה, לא!‬
‫אתם לא ילדים שלי.‬
‫לא!‬ ‫-לא!‬
‫את בטוחה?‬
‫כן.‬
‫״היום אתה בן חודש‬
‫״כולנו מאחלים לך יום הולדת שמח.״‬
‫יש!‬
‫חמודון.‬
‫לך לישון.‬
‫את בסדר?‬
‫הילדים…‬
‫כבר אין להם משפחה לחגוג איתה.‬
‫הבטחנו שלא נדבר על זה יותר.‬
‫אני תוהה אם הייתי אימא רעה.‬
‫הם בטח שונאים אותי.‬
‫די לייסר את עצמך.‬
‫לא היינו צריכים לאמץ אותם וזהו.‬
‫אמרתי לך שהם נראים לי מוזרים.‬
‫מותק, כדי להיות מאושרים,‬ ‫אנחנו צריכים להביט אל העתיד.‬
‫והעתיד הוא הקטנצ׳יק הזה.‬
‫הוא דם מדמנו.‬
‫״ישו תינוק שלי, אתה ילד כמוני‬
‫״לכן אוהב אותך ואתן לך את לבי‬
‫״קח אותו, הוא שלך, לא שלי‬
‫״ישו תינוק שלי, אתה ילד כמוני‬
‫״לכן אוהב אותך ואתן לך את לבי.״‬
‫שומעים?‬
‫זה זעם האל.‬
‫יום הזעם בוא יבוא.‬
‫ואז יהיה צדק.‬
‫איגרת אל הגלטים ו׳ ז׳.‬
‫״אלוהים לא ייתן להתל בו,‬
‫״כי את אשר יזרע האדם, אותו יקצור.״‬
‫״אלוהים לא ייתן להתל בו,‬
‫״כי את אשר יזרע האדם, אותו יקצור.״‬
‫לילה טוב, ילדים.‬
‫לילה טוב, אם המנזר.‬
‫אחפש עבודה.‬
‫כתופרת.‬
‫מותק, אל תדברי שטויות.‬
‫ומי יטפל בילד?‬
‫את לא שומעת אותו?‬
‫לולה.‬
‫לולה, תחזיקי את התינוק בבקשה? הוא בוכה.‬
‫שאבא שלו יחזיק אותו.‬
‫את יודעת שאני לא טוב בזה.‬ ‫בבקשה ממך, תחזיקי את הבן שלך.‬
‫לולה, אני צריך להתעצבן‬ ‫כדי שתחזיקי את הבן שלך?‬
‫אני מבקש ממך.‬
‫סליחה.‬
‫אל תיסע מהר כל כך.‬
‫אני לא נוסע מהר, מותק.‬
‫זהירות!‬
‫אתם בסדר?‬
‫מה זה היה?‬
‫לא יודע.‬
‫אולי…‬
‫אולי צבאים. יש פה המון.‬
‫לילה טוב, אהוב שלי.‬
‫לא סגרת את הדלת.‬
‫מוזר. הייתי בטוח שסגרתי אותה.‬
‫בואי, שבי.‬
‫אני עייפה. אני הולכת לישון.‬
‫לולה…‬
‫בבקשה.‬
‫קל מאוד לזכות אפילו במיליון.‬
‫בואי.‬
‫מי בקהל היה רוצה לשחק בזה?‬ ‫מי שרוצה, שיגיד ״אני״.‬
‫אני!‬
‫ומי היה מעדיף להישאר עם הצדפה?‬ ‫-אני!‬
‫זה היה מרכז האימפרסיוניסטים.‬
‫מה יש מאחורי זה? ובכן…‬
‫בבקשה, פרנסואז ואלחנדרה, פתחו לי את הדלת.‬
‫הדלעת המרשימה הזאת!‬
‫אני חושב שהיינו מצליחים בזה.‬
‫שנציע את עצמנו?‬
‫לולה, מה קורה לך?‬
‫למה את מורידה את הטבעת?‬
‫זאת בדיחה?‬
‫זאת בדיחה, לולה?‬
‫לעזאזל!‬
‫מותק,‬
‫הקדשתי לך את חיי.‬
‫נתתי לך בית, בגדים, אוכל, בן…‬
‫וככה את גומלת לי?‬
‫לולה.‬
‫אני אוהב אותך כל כך.‬
‫אני אוהב אתכם כל כך.‬
‫זה בגלל שאת חושבת שלא הייתי אבא טוב?‬
‫אולי את צודקת, אבל אני יכול להשתנות.‬
‫אני יכול להשתנות, ואני אשתנה.‬
‫לאן אתה הולך?‬
‫לטפל בזה.‬
‫אדולפו, כבר רואים!‬
‫למקרה שתהיה הפסקת חשמל,‬
‫תוכלו גם להשתזף על המרפסת של דירה ב…‬
‫״…כמו טחנת רוח?‬
‫״זה יופי של דבר, צלחת סינית מסתובבת‬
‫״צלחת סינית מסתובבת‬
‫״פינית, פיליפינית‬
‫״צלחת סינית מסתובבת…״‬
‫ילדים?‬
‫״אם אתם לא אוהבים שיעורי בית‬ ‫ולא מתים על השכנים‬
‫״אל תשתעממו, אל תעשו שטויות‬ ‫שחקו בצלחת סינית מסתובבת…״‬
‫ילדים?‬
‫״מה הדבר המגניב שעף ולא עושה רעש‬
‫״זו צלחת סינית מסתובבת…״‬
‫איפה אתם?‬
‫״תשאיל לי את שלך‬
‫״אשאיל לך את שלי‬
‫״איזה בלגן, כולם מסובבים צלחות‬
‫״צלחת סינית מסתובבת‬
‫״פינית, פיליפינית‬
‫״צלחת סינית מסתובבת‬
‫״פינית, פיליפינית…״‬
‫ילדים!‬
‫אל תתחבאו!‬
‫זה לא משחק!‬
‫מי זה היה?‬
‫אדולפו, אין חשמל!‬
‫נו כבר…‬
‫פנס מחורבן.‬
‫לולה!‬
‫אדולפו!‬
‫אדולפו, אני באה!‬
‫אני באה, אדולפו!‬
‫אדולפו!‬
‫שמיכה.‬
‫שמיכה!‬
‫לא! אל תיכנס!‬
‫אל תיכנס!‬
‫לא!‬
‫התינוק שלי.‬
‫הצילו!‬
‫בבקשה, הצילו!‬
‫- טין - טינה -‬
‫זה בסדר.‬
‫יש לנו עם נהדר.‬
‫העם הספרדי, שראוי לכל ההקרבה שלנו.‬
‫אחרי כמה שנים של פחד וחוסר ודאות,‬
‫עכשיו אפשר לומר באופן חד־משמעי‬ ‫שתקופת המעבר הסתיימה.‬
‫לולה.‬
‫לולה, את שומעת אותי?‬
‫השוטרים סיפרו לי מה קרה.‬
‫צר לי מאוד על בעלך.‬
‫מה קרה?‬
‫הם אמרו שהכה בו ברק.‬
‫ברק?‬
‫היו מכות ברק רבות באזור אתמול בלילה.‬
‫כמה נורא.‬
‫התפללתי למענו וגם למענך.‬
‫התינוק שלי?‬
‫הוא בריא ושלם.‬
‫האל לוחץ אך אינו מטביע.‬
‫והילדים?‬
‫הם היו בבית?‬
‫בבית?‬
‫לא.‬
‫טין וטינה ישנו כל הלילה במנזר.‬
‫הערתי אותם בעצמי הבוקר.‬
‫אבל…‬
‫לא. הם לא היו שם.‬
‫זה לא ייתכן.‬
‫הילדים…‬
‫חפים מפשע.‬
‫ותמיד היו.‬
‫הם חפים מפשע.‬
‫מתוך הבשורה הקדושה על פי מתי,‬
‫פרק י״ח, א׳־ה׳, י׳.‬
‫״בשעה ההיא ניגשו התלמידים אל ישוע ויאמרו,‬
‫״׳מי אפוא הגדול במלכות השמיים?׳‬
‫״ויקרא ישוע אליו ילד קטן,‬
‫״ויעמידנו בתוכם, ויאמר…״‬
‫אימא, את אוהבת אותם?‬
‫״אם לא תשובו להיות כילדים…״‬
‫הם יפים מאוד, בן.‬
‫״לא תבואו אל מלכות השמיים.‬
‫״לכן, כל המשפיל את עצמו‬ ‫כילד הזה הוא הגדול…״‬
‫בתי.‬
‫״במלכות השמיים.‬
‫״והמקבל ילד אחד כזה, בשמי…״‬
‫תשימי לי אותה?‬
‫״אותי הוא מקבל.‬
‫״ראו פן תבזו אחד הקטנים האלה,‬
‫״כי מלאכיהם רואים תמיד‬ ‫את פני אבי שבשמיים.״‬
‫אמן.‬
‫-אמן.‬
‫אמן.‬
‫תרגום כתוביות: יניב אידלשטיין‬