Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Florida, 1990. gads.
Es pamodos ar drausmīgām paģirām.
Pieliku kreiso plaukstu pie virsdegunes, lai aizsegtu sauli.
Pret labo vaigu sitās naktstauriņa spārns.
Pacēlu roku pretī sejai,
lai ar knipi aizraidītu knisli pāri istabai.
Tad ievēroju mazo pirkstiņu.
Tas kustējās pats no sevis.
"Dieva dēļ, tas ir tikai tavs štrunta pirksts."
Pirksts nebija mans.
Velns! Tas bija svešs.
Vai biju sasitis galvu?
Iepriekšējā vakara "filma" bija, maigi sakot, ļoti miglaina.
Vakar bārā bija Vudijs Harelsons.
Varbūt notika mūsu kārtējais leģendārais kautiņš dzērumā.
Bet es šādu saķeršanos neatcerējos.
Atcerējos, ka miesassargs atstutēja mani pret stenderi,
kamēr iebakstīja atslēgu manu apartamentu slēdzenē.
Nevarēju sataustīt nevienu punu. Velns!
Aiziet!
Aiziet, Maikl!
Maikl, Maikl!
Šeit ir vispopulārākās kinopasaules sejas.
Balvu saņem Maikls Fokss!
Filmējam!
Lai gan nebija nekāda iemesla...
- Nekusties. Klape! - ...mani pārņēma stindzinošas bailes...
DAKTERIS HOLIVUDA
...un profesionāļa nedrošība.
Trīce bija vēsts...
no nākotnes.
Visi tagad runā, ka pašiem jādiktē, ko par mums runā.
Nelaimes čupiņas versija būtu:
"Maikls Fokss saslimst ar mokošu slimību, un tā viņu sagrauj."
Jā, tas ir garlaicīgi.
Mati sāka cirtoties kādos 49 gados.
Tie nekad nav bijuši cirtaini un pēkšņi kļuva...
Vienrīt pamodos Santabarbarā ar cirtainiem matiem.
- Izskatās labi. - Varētu iesmērēt tajos ievārījumu.
- Nē. - Varētu uzlikt cepuri.
Pārāk liela ņemšanās ap to, kā izskatos dokumentālā filmā.
Jā. Tāds tu esi.
Labi, paskaties uz mani.
Nu re.
- Mēs nākam. - Ak vai.
Ko... Mīļie, pienāk brīdis, kad...
- jāatstāj, kā ir. - Lūk, šeit.
- Sveiks! - Sveiks!
- Kā iet? - Jā, man iet labi.
Skaties.
- Kā pagāja diena līdz šim? - Līdz šim?
Līdz šim veiksmīgi.
Visi zina, tev ir pārkinsonisms,
bet, kad ierauga, kā tu staigā, uzreiz: "Oi, velns!"
Jā.
Labi. Apstājies un atpūties.
Labi. Nu tā.
Gaita tiešām visus baigi nobiedē.
Skaties.
Bet es to neslēpšu no jums.
- Sveiks! - Sveiks!
Varat darīt ar to, ko gribat.
Ja jūs mani žēlosiet, tas mani neķers.
Es neesmu nožēlojams. Ar mani notiek lietas.
Čau! Kā iet?
Nesteidzies.
Es esmu sīksts suņabērns.
Esmu prusaks, daudz ko esmu izturējis.
- Prusaku nevar nobeigt. - Nevar nobeigt.
Lēnām un mierīgi.
Tā. Skaisti.
- Sveiki! Kā iet? - Labi. Un jums?
Labi. Apstājies, atpūties.
Foksa kungs.
Tas notika.
- Tiksiet galā? - Labi... Viss kārtībā. Paldies.
Labi. Patīkami iepazīties, kungs.
Man arī. Jūs nogāzāt mani no kājām.
STILL: A MICHAEL J. FOX MOVIE
Ko tev pirms pārkinsonisma nozīmēja palikt mierā?
Nudien nezinu.
Nezinu. Es nekad nepaliku mierā.
Neizlikšos, ka atceros, ko domāju divu gadu vecumā.
Kad biju ceļu augstumā, slapja dvieļa svarā un zibenīgi veikls.
Bet diez vai es izslīdēju pa sētas durvīm,
lai aizbēgtu.
Drīzāk neapzinājos robežas.
Kad pēc brīža iezvanījās telefons,
saldumu veikala īpašniekam bija grūti valdīt uzjautrinājumu.
"Man te ir jūsu dēls."
Spēju iztēloties, kā mana māte neticēja, ka esmu aizlaidies.
"Iedodiet kādu konfekti.
Vīrs tūliņ aizies viņam pakaļ un samaksās par to."
"Viņam ir nauda."
"Vispār viņam ir diezgan daudz naudas."
Bērnībā man trūka ticības, ko vajadzēja, lai paliktu mierā.
Viens no manas dzīves ironiskajiem faktiem.
Es nespēju būt mierā, līdz burtiski...
vairs nespēju palikt mierā.
Kad piedzima jaunākā māsa, es nebiju greizsirdīgs.
Pie velna, jo vairāk, jo jautrāk.
Bet, kad man bija seši gadi un viņai - trīs, mēs bijām vienā augumā.
Spilgti atceros, ka man jautāja, vai esam dvīņi,
bet, kad cilvēki uzzināja, ka mana dvīne ir trīs gadus jaunāka,
viņu reakcija mainījās.
Es sapratu, ka man būtu jābūt lielākam.
Man tas bija kas jauns.
Es nevarēju būt "lielāks".
10 GADU VECUMĀ
Biju mazākais puika klasē.
Mazāks par visiem, ar ko spēlēju hokeju.
Es biju tas, kurš līda kanalizācijā pēc bumbas.
11 GADU VECUMĀ
Bet es bieži dabūju kāvienu. Biju sīkais.
12 GADU VECUMĀ
Mani spundēja skapīšos.
16 GADU VECUMĀ
Ja lielie puiši dzenas pakaļ un pēc tam klapē...
Bet es vienmēr paļāvos uz savām spējām aizbēgt no potenciālajiem varmākām.
Brīdī, kad šķita, ka pamats pazūd zem kājām,
es to nejauši atradu.
TEĀTRA PULCIŅŠ
Teātra stundas.
Tur bija meitenes.
Un es lugā spēlēju Rumpelrūķi.
- Tu biji Rumpelrūķis? - Rumpelrūķis, jā.
Tu arī izskatījies piecus gadus jaunāks.
Jā, es biju mazs rūķītis.
Biju piemīlīgs un rūķīgs. Es biju piemīlīgs rūķis.
Piemīlīgs rūķis.
Teātrī tu varēji būt liels.
Teātrī es varēju būt viss.
Bet es biju stulbs kā zābaks, vismaz tā domāja tēvs.
Tētis bija pragmatiķis, apņēmies pasargāt ģimeni no romantiskām iedomām.
Viņam bērnībā bija sapņi, kas ar laiku izplēnēja.
Viņā mājoja niknums.
Ieraugot, kā savelkas lūpa, bija skaidrs - būs nepatikšanas.
Un es domāju: "Oi, velns. Nu gan esmu pakaļā."
MAIKS FOKSS EDMONDSAS PAMATSKOLA
Direktora zvanam vienmēr sekoja bargs tēva rājiens.
NAV NODOTS MĀJASDARBS
PIEZĪMES TRŪKST PAŠDISCIPLĪNAS
Viņš teica: "Nolādēts! Nolādēts."
Es sāku arvien vairāk smēķēt un dzert.
Kļuvu par profesionālu buktētāju...
sabojāju tēta mašīnas.
Viņa acīs tu biji pakāsējs.
Jā, potenciāls pakāsējs.
Sveiks! Labi izskaties.
Kolosālas kurpes. Beidzot man ir izredzes.
Sešpadsmit gadu vecumā...
SLUDINĀJUMI MEKLĒ AKTIERUS
...mana teātra skolotāja iespieda man rokās avīzi.
"Tiek meklēts gudrs 12 gadus vecs puika,
un, velns, gudrāku 12 gadus vecu puiku par tevi viņi neatradīs."
Es izgāzīšos, Leo. Visi skatīsies uz mani.
Tevi gaida grimētavā.
Tu veidosi vēsturi, mazais.
Līdz piektdienai jāizaug par 2,5 centimetriem.
Es dabūju to lomu. Pavisam viegli.
Pārbaude basketbolā?
Nē. Penija Montgomerija.
Ja nostājos ļoti tuvu, neredzu viņas seju.
Aktieru atlases režisore domāja, ka man ir priekšrocības.
Amerikāņu producenti cīnīsies par aktieri,
kurš izskatās kā bērns.
Bet bija jāpārceļas uz Holivudu un jāizstājas no vidusskolas.
Tas šķita neiedomājami.
Tēvs: "Tu tiešām esi drošs, ka to gribi?"
Es: "Absolūti."
"Tu esi tik pārliecināts?"
"Absolūti."
Tad tēvs mani nošokēja.
"Ja grib kļūt par mežcirtēju,
tad jābrauc uz nolādēto mežu."
Tātad paslepus viņš tev ticēja.
Jā.
Tēvs piekrita finansēt šo dēku,
apmaksāja braucienu ar savu Visa karti.
HOLIVUDA
Domāju, cik ļoti pēdējās nedēļās mainījušās mūsu attiecības.
26. PAVILJONS
Tēvs piedāvājās aizvest uz katru tikšanos
un pēc tam tās pārrunāt.
Tā viņš centās parādīt, ka noteicējs esmu es, nevis viņš.
Hallo!
Nē, lieliski.
Pēc katras noklausīšanās man atzvanīja,
un trijos gadījumos piedāvāja lomu.
"Tu esi saķēris pasauli aiz astes," tēvs teica. "Tagad tikai turies."
Mans studijas tipa dzīvoklītis bija Beverlihilsas graustos.
Nekad mūžā neesmu redzējusi skaistāku māju.
Es tikko domāju, ka priecājos, ka atbrauci man līdzi.
Piecreiz četru metru dzīvoklītī bija viens matracis, elektriskā plītiņa,
mikroskopiska vannasistaba ar vienu vienīgo izlietni visā mājoklī.
Mazgāju galvu ar Palmolive un traukus ar Head & Shoulders.
Man tiešām bija jauks vakars.
Mans ekskluzīvais ēdinātājs bija Ronalds Makdonalds.
NEVIENS NEPROT TĀ KĀ MCDONALD'S.
- Esam vieni? - Vieni?
Es domāju, vai kaut kur neslapstās tavs vīrs?
1982. gada pavasarī...
Šveicer!
...scenārijs bija drūms.
Kas šeit notiek? Kas tas ir?
Neuztraucieties, Vaiata kungs. Es paklausīšos krūtis.
- Vai šis ir kāds joks? - Sveiki!
Es turpināju spēlēt,
bet iztikai ar to nepietika.
Aģents paņēma 10 % no algas.
Tava alga.
Vēl bija fotogrāfs, reklāmas aģents un advokāts.
- Te rakstīts: "1,25 dolāri." - Jā. Nu un?
Tas nav pareizi. Tā ir kļūda!
Es smagi strādāju. Tas ir netaisnīgi.
Es pārāk smagi strādāju.
Sāku izpārdot iedzīvi.
Pārdevu pa daļām savu sekciju dīvānu.
Biju soli no lomas dažās filmās. Ievērojamākā no tām - Vienkāršie cilvēki.
Bet Robertam Redfordam nepatika, kā es lasu lomu.
Viņš noklausīšanās laikā diegoja zobus.
Kāpēc viņiem vispār vajadzēja nākt šurp?
Atteikumi var būt tik ikdienišķi,
ka pastāv risks notrulināties.
Neklausies tajos, kuri nesaprot, ko runā.
Dienas bija skaitītas.
Tātad tev beidzās nauda. Tas ir...
"Beidzās" vēl ir labi. Man vispār nebija naudas.
- IHOP čiepu ievārījuma paciņas. - Ko?
- Līdzīgas Smucker's.
- Kāpēc? - Lai ēstu.
- Beidz. - Un es
meklēju 25, 10 un piecu centu monētas,
lai kaut kā izkultos. Dzīvoju no rokas mutē.
Tad es pateicu: "Man jātiek prom. Man nav naudas.
Esmu parādā VID, slapstos no saimnieka, man nav telefona."
Jāiet uz lidostu kājām.
- Ko tu biji nolēmis? - Es biju nolēmis...
Mans brālis ir būvuzraugs.
Strādāšu viņa objektos, lasīšu naglas.
Bet man vēl bija žetons un vieta.
Kas?
Pokerā, kamēr ir žetons un vieta pie galda,
tu vari spēlēt. Tev ir žetons un vieta.
Viss. Mana pēdējā iespēja.
KORPORĀCIJA PARAMOUNT PICTURES
"Beidz mani knābāt par to puiku,"
producents Gērijs Deivids Goldbergs teica sava sitkoma aktieru atlasītājai.
Mēs negribam ņemt aktieri,
kurš nav smieklīgs. Un viņš nav komisks.
"Neparko nemainīšu savu viedokli.
Viņš mums neder."
Domāju, visiem šķiet, ka Alekss ir ļoti kompetents
laikraksta redaktors, bet sirds dziļumos arī iejūtīgs.
ĢIMENES SAITES
"Es zinu, ko gribu, un saku,
ka negribu, lai Maikls Fokss tēlo Aleksu Kītonu."
Nē. Es gribu šo darbu. Man to vajag. Es varu.
Visi manī atrod kādu vainu.
Par jaunu, par vecu, par īsu, par garu. To visu taču var labot.
Es varu būt vecāks. Varu būt garāks. Varu būt viss.
- Sākam. Gatavi? Pēc piecām. - Pieci, četri, trīs, divi!
Pagaidiet, piedodiet, scenārijs izjuka.
- Kurā vietā? Velns! - 11. lappuse.
"Pirmā diena dārziņā, mammu.
Viņš negrib nokavēt. Tas var ietekmēt visu viņa dzīvi."
"Melai taisnība. Šī ir mana skola, esmu šeit leģendārs."
Un viņi smējās. Un es vienkārši...
Man bija tāds... pārņēma tāds: "Oho!"
"Man arī tāds ir."
Neviens dzēriens, narkotikas, sieviete, nekas
nestāv blakus tam brīdim 22 gadu vecumā,
kad biju cīnījies trīs gadus, lai mani pamana.
"Labi, labi, labi."
Smiekli ir... Tiem nevar pretoties.
Es biju kaut ko atradis.
Komunikācijas veidu, ko neviens negaidīja, kam ne...
kam citādi nevar atbildēt kā vien ar troksni.
"...joko? Beidz..."
Vajag izpūst gaisu. Tas ir tiešām godīgi.
Gērijs Deivids Goldbergs atgāzās krēslā un teica:
"Kāpēc man neviens neteica par šo puisi?"
Super!
Es stāvēju pie taksofona pie Pioneer Chicken filiāles.
Kamēr mans aģents runāja par septiņciparu algu,
es blenzu uz ēdienkarti un vēlējos, kaut man būtu 1,99 $ asajiem spārniņiem.
Tomēr līgumu nevarēja oficiāli noslēgt,
jo NBC vadības brīnumbērns, programmu direktors Brendons Tartikovs,
bija absolūti pret to, ka es spēlēju Aleksu Kītonu.
Viņš ir ļoti meistarīgs un prot būt komisks,
bet diez vai viņa foto drukās uz pusdienu kārbiņām.
Būtu relatīvi vienkārši atlaist mani un pieņemt kādu citu.
Strīdi turpinājās līdz pat pilotsērijas filmēšanas dienai.
ĢIMENES SAITES
Laipni lūdzu Ģimenes saišu filmēšanas grupā!
Endij, esam gatavi?
Šajā stundā izšķirsies mans liktenis.
Mēs aptumšosim zāli.
MAIKLS FOKSS
Ieslēgt videomagnetofonus. Ieslēgt aparātus.
Labi, Pol, pirmais kadrs.
- Lai visiem veiksmīga filmēšana! - Trīs, divi...
Sākam. Esam gatavi. Uz priekšu. Aiziet!
Hallo! Kas viņam zvana?
Kimberlija Blentone.
- Kimberlija. - Piedod...
Tiklīdz improvizējot pieliku klāt iniciāli P...
Alekss P. Kītons klausās.
...šķita, ka skatītāji zina par manu izmisīgo trūkumu,
kas atvedis mani šeit.
Sveika! Piedod, ka pašam jāatver durvis. Sulainim ir brīvdiena.
Ja Kimberlijai nepatīk tava ģimene,
tad varbūt viņa nav tavas mīlestības vērta.
Atstāsi matus šādi vai saspraudīsi augšā?
Maikls Fokss!
Baigi labi.
Tobrīd es sapratu, ka viss piepildīsies.
Mammu, ko tu dari?
Situāciju komēdijas centrā bija jābūt vecākiem.
Nevajag banānus, mā.
Bet skatītāji iemīlējās dēlā.
Pievelc Maiklu. Tas viņai palīdzēs. Pēc tam pievelc Maiklu.
Labi, viņam viss būs labi.
Ļoti labs tēlojums.
Viņa perfektā laika izjūta izraisa apbrīnu.
Vīrieša humora izjūta man šķiet ārkārtīgi seksuāli uzbudinoša.
Priesteris un rabīns ir airu laivā.
Kad tu atklāji, ka tev patīk smīdināt?
Biju maza auguma bērns.
CHEERS KAVANO ĢIMENE
Vai nu jājoko, vai jākaujas, tāpēc...
Ja vari sasmīdināt būdīgo čali,
pirms esi viņu sadusmojis, tad tā ir drošāk.
- Aiziet! - Aleks, lūdzu, atzīsties.
Tu esi patiesi īpašs.
Labi, es...
Negribu par to strīdēties.
Foksa kungs atsūtīja man šo pusdienu kārbiņu.
Ko mīļi parakstījis: "Brendon, mīlu un skūpstu. Maikls Fokss."
BRENDON, MAN IETEICA RAKSTĪT "AIZRIJIES", BET...
Kad esam kopā, es tavās acīs redzu,
ka tev prātā ir asprātīga replika, bet mutei ir grūti to izrunāt.
Es... Tas ir tizli. Tas ir ļoti grūti.
Kad man tiešām ļoti vajag dopamīnu
un kad deva beidzas... tagad tas brīdis ir tuvu.
Es sastingstu un... Sastingst ķermenis un mīmika.
Tā kļūst par masku. Man ir pārkinsoniska maska.
Es... Vienkārši jāstrādā...
jācīnās, lai pasmaidītu, parādītu izteiksmi.
Tā piešķir tukšu sejas izteiksmi.
Ja tu izjustu absolūtu prieku,
- kāda būtu tava seja? - Šāda.
Tas bija tavs maizes darbs.
Jā.
Un pietiek.
Labi. Jūties iesildījies? Sareiba galva?
Es jūtos ķerts.
Labi, palasīsim tavu grāmatu.
Labi. "Kad tētis atvaļinājās no armijas..."
Sēdi mazliet taisnāk.
Kāpēc gribi to stāstīt tieši tagad?
"Bērnībā šķita, ka man daudz kas padodas viegli.
Es izlasīju bilžu grāmatu no viena vāka līdz otram..."
Mana pasaule saraujas.
Es mīlu savu prātu un kurp tas mani aizved,
un es negribu, lai tas apraujas.
"Bērnībā šķita, ka man daudz kas padodas viegli..."
Vai būs tāds brīdis, varbūt pēc 20 gadiem,
kad nevarēsi izstāstīt savu stāstu?
Ja pēc 20 gadiem vēl būšu dzīvs,
es būšu... vai nu būšu izārstēts, vai dārzenis.
"Man vajadzēja ēst caur s... Man vajadzēja ēst caur salmiņu..."
"Seja bija aplīmēta ar porainu gumiju vairākās kārtās,
kurā sabakstītas jaka spalvas." Tas tiešām ir...
- Kas to sarakstījis? - Viens maita.
Tā bija vāja mazbudžeta filma.
Bet tālāk strādāja profesionāļi.
Ko viņi darīja?
Tā bija jaunā Zemeka un Spīlberga filma. Kas tajā filmējās?
Krispins Glovers.
Vai!
Drusku aizvainojoši, ka Ķertais Krispins filmējas pie Spīlberga,
kamēr mani...
iznieko kaut kādā otrās kategorijas vidusskolas vilkaču filmā.
ĢIMENES SAITES
Dažas dienas pēc Ziemassvētku brīvlaika
Gērijs Deivids Goldbergs iesauca mani savā kabinetā.
"Man tev jāatzīstas," Gērijs iesāka.
"Īsi pirms sezonas sākuma Stīvens atsūtīja man scenāriju."
Kad Gērijs teica "Stīvens", zināju, ka runā par Spīlbergu.
GĒRIJS DEIVIDS GOLDBERGS ĢIMENES SAITES
"Stīvens gribēja tevi galvenajā lomā.
Jautāja, vai es varētu tevi palaist.
Toreiz es tev neko neteicu, jo tas nebija iespējams."
INT. GARĀŽA - DIENA
TUVPLĀNS
TIKŠĶ PULKSTENIS
ATKLĀJAS CITI PULKSTEŅI
"Filmēšana sākās pirms pāris mēnešiem ar Ēriku Stolcu,
bet ir šaubas, vai viņš der tai lomai."
NIKE APAVI
UZ GRĪDAS NOMESTS SKRITUĻDĒLIS
"Tas būs dārgi, bet viņa ainas grib pārfilmēt."
PIRKSTI PAGRIEŽ SLĒDZI
Man reiba galva.
MILZĪGS SPRĀDZIENS
Vēl kas?
"Tu seriālā nedrīksti kavēt nevienu stundu."
Tika noslēgta vienošanās.
Pulksten 9.30 Teamster šoferis atbrauca man pakaļ
un aizveda uz Paramount...
kur es visu dienu filmēju Ģimenes saites.
Sveiki! Kā iet?
Domā, ka tiksi galā ar abiem darbiem?
Mani sauc.
Tad 18.00 cits Teamster šoferis atbrauca pakaļ un aizveda
uz kādu tālu filmēšanas laukumu, kur tajā vakarā strādājām.
ATPAKAĻ NĀKOTNĒ
Aiziet!
Pagaidi, Dok.
Tu gribi teikt, ka esi uzbūvējis laika mašīnu...
no DeLorean?
Es filmējos gandrīz līdz saullēktam.
Pēc tam ierāpos filmēšanas busiņā
ar spilvenu un segu
un kārtējais Teamster šoferis veda mani mājās.
Divas trīs stundas pagulēju...
līdz manā dzīvoklī ieradās pirmais Teamster šoferis,
ar manis doto atslēgu atslēdza durvis,
pagatavoja kannu ar kafiju,
palaida dušā ūdeni.
Un viss process sākās no sākuma.
Sveiki!
- Aleks, tu stundu kavē. - Jā?
Kā iet jaunajā darbā, Aleks?
Lieliski. Tiešām lieliski.
Mašīna ir klāt, šodien jābūt agri.
- Klape! - Aiziet!
Labi, puiši un lelles!
Nākamos trīsarpus mēnešus
mani aprija Atpakaļ nākotnē un Ģimenes saites.
22. dubls.
Reizēm sajuka, kurā laukumā esmu
un vispār kas es esmu.
Tu divas nedēļas strādā katru pēcpusdienu un vakaru.
Kā kaut kas tāds var būt labs?
- Kā šodien jūties? - Labi. Un tu?
Labi. Esmu noguris.
- Kas notika? - Sasitu galvu.
Gāju ļoti ātri un uzkritu uz mēbeles.
Es neatsitos pret mēbeli tā kā parasti, es atsitos ar seju.
Un es... brīdi gulēju uz grīdas
un domāju: "Laikam esmu sapisis sevi."
Tad sāka parādīties zilums un acis kļuva melnas. Mana...
Šī acs kļuva ļoti melna. Man uztaisīja rentgenu
un pateica: "Tu esi salauzis visus vaiga un acs kaulus."
Uztaisīja operāciju, atvēra un salaboja, un ielika stieples.
Stieples ir te un te.
- Te. Jā. - Tur ir stieples?
Tā ka jā. Tā ka es sadauzīju seju, bet ar mani tā notiek.
Zin, es tā, zin... Tas pieder pie... krišana pieder pie lietas.
- Tas ir reāli. - Pārkinsonisms un gravitācija ir reāli.
Jā, gravitācija ir reāla. Pat ja krīt no mana augstuma.
Labi, turpinām.
Stāsts par mani, otrais dubls.
Jēziņ, galva.
Velns, kur es esmu?
Hallo?
"Maik, mēs noskatījāmies filmu."
Kādu filmu?
"Tavu filmu. Atpakaļ nākotnē."
Man zvanīja aģents.
Piedod, Pīt. Zinu, ka nolažoju.
Ja tas bija beigu sākums, tad vismaz piedzīvojums paliks atmiņā.
Es esmu Rodžers Īberts, Chicago Sun-Times kinokritiķis.
Un es esmu Džīns Siskels, Chicago Tribune kinokritiķis.
Vispirms Atpakaļ nākotnē. Man riebjas filmas par ceļošanu laikā,
tāpēc ka, atgriežoties pagātnē, tāpat neko nevar mainīt,
jo tādā gadījumā nākotne, ko redzējām filmas sākumā,
izrādītos meli, vai ne?
Bet Atpakaļ nākotnē izdevies atrisināt šo problēmu,
turklāt iepriecināt mani.
Šī ir mana vasaras kinosezonas mīļākā lente.
Un Maikls Fokss ir vienkārši izcils.
Bet izrādījās, ka piedzīvojums tikai sākas.
SPĪLBERGS PIEDĀVĀ ATPAKAĻ NĀKOTNĒ
1. ATPAKAĻ NĀKOTNĒ
Kāda ir jūsu pirmā reakcija uz šo filmu?
Pirmais vārds ir "iespaidīga".
- Tā kā biedējoša, jā. - Briesmīga. Jā, ļoti briesmīga.
- Vai tu būsi tas pats puisis? - Jā.
- Tu to uztversi mierīgi? - Jā.
Manā vecajā Studiositijas rajonā ir avīžu kiosks.
Reizēm es tur piestāju.
Nē, es nepētīju erotiskos Hustler vai Juggs,
bet gan savus portretus dažādās variācijās.
GQ. US. People. Rolling Stone.
Playgirl. TigerBeat. TV Guide.
Variety. McCall's. The Star. The Globe.
Seventeen, 16, Mad, Cracked, un tā tālāk, un tā tālāk.
Kur vien pavēros, pretī skatījos es pats.
Neviens nebija mans patiesais atspulgs...
lai kas viņš būtu.
ALNIS SAVĀ VAĻĀ! MAIKLS FOKSS
Kinoindustrijas populārākais aktieris. Maikls Fokss.
Maikls Fokss!
Pie mums viesojas Maikls Fokss. Jā!
Vai nav pasakaina sajūta?
Lieliski. Bija dārgi atvest šurp ģimeni, bet priecājos...
Vispirms apsveicu!
Atpakaļ nākotnē joprojām ir kases ieņēmumu līdere.
VAI IZDOSIES DIVAS PĒC KĀRTAS?
Bet nedēļas nogalē parādīsies jauna konkurente -
cita Maikla Foksa filma. Vai tā būs veiksmīgāka?
TIEŠRAIDE - LOSANDŽELOSA
Es nezinu.
Maikls Fokss ir fenomenāli populārs.
1. ATPAKAĻ NĀKOTNĒ 119,8 MILJONI $, 8 NEDĒĻAS.
Nu ko, pasaki Spīlbergam,
ka neesmu gatavs saistīties.
Kāds ir tavu panākumu noslēpums?
Šī ir mana...
Neticami, ka grasījos teikt: tēlošana ir mana dzīve.
Sadalītas TV Emmy balvas, un laureāti ir...
LABĀKAIS KOMĒDIJSERIĀLA AKTIERIS
Nespēju noticēt! Izcili!
Jūtos metru garš.
Vienmēr pirms tava vārda rakstīts "burvīgais".
Vai tas nesāk kaitināt?
Šajos žurnālos raksta mana mamma.
Tiešām?
Es domāju, ka Maikls Fokss ir foršiņš.
Maikls Fokss ir ļoti foršiņš. Labprāt ar viņu satiktos.
Nepārprotiet mani. Man gāja ļoti labi.
- Ar ko tu guli? - Ar ko tu guli?
Es negribēju jautāt. Šellija gribēja. Es gribēju...
Bet tu pajautāji.
Tāpēc, ka...
Es joprojām nesaprotu. Es tāds...
Es joprojām nesaprotu, ko citi saskata, bet
Man ir mīļākais alus. Nezinu, vai drīkst pieminēt,
bet tas ir kanādiešu alus, uz etiķetes ir ragains dzīvnieks.
Vienrīt, paskatoties pa logu, ieraudzīju alus piegādes mašīnu.
ALUS MOOSEHEAD
"Mums ir vēl," kurjers teica.
Man piederēja Ferrari, Range Rover, Jeep Cherokee,
Mercedes 560 SL kabriolets.
Šmiga bija bez maksas, un es parasti biju goda viesis.
Reiz čalis apturēja manu ferrāri, kad braucu uz darbu.
Policists noliecās un jautāja:
"Maik, tas esi tu?" Es teicu: "Jā." Tad viņš:
"Liela un smaga mašīna. Uzmanies."
Es ferrāri maucu ar 150 km/h pa Venturas bulvāri.
Viņš teica: "Man patīk tas raidījums."
Es jautāju: "Un viss?"
- Tātad piecus soļus uz priekšu. - Jā.
Ja kreisā kāja aizķersies, apstājies un atpūties, kad sanāk.
Es tevi neapturēšu, apstājies pats, kad sanāk.
- Klemmējas... Ceļi ieklemmējas. - Labi.
- Jā, es varu bez... - Tad ietupies šādi.
Iešūpojies. Sajūti papēžus. Pagriezies. Sajūti stabilitāti.
Bija tāds laiks,
- kad es biju pasaules kungs. - Labi. Vēlreiz golfa stājā, neatslēdzies.
Un es tēloju lomu. Es tēloju...
To bija vērts nožēlot.
Kā iet Treisijai?
Joprojām precējusies ar mani.
Jauna slavenība, kas strauji ieguvusi lielu slavu,
nesaprot, kas ir īstenība.
Mani fotografēja no maniem krūmiem, mani baseinā.
Es gāju pa ielu ar cepuri galvā un brillēs, un pieliecies un slēpos.
Tās ir blēņas. Tā nav īstenība.
- Liels solis pa labi. - Nē.
Liels solis pa labi. Labi. Atkal golfa stājā.
Labi. Tas mums jātrenē.
Jāpiebremzē domas, pareizi?
- Pie tā tev jāpiestrādā. - Jā, tā ir.
- Tātad jāpiebremzē. - Jā.
Vai ne? Piecelies, nostājies golfa stājā. Uz papēžiem.
- Kārtībā? - Jā.
Pasper ceturtdaļsoli apkārt ķeblim.
Pārkinsonisms bija katastrofa.
Bet tas ir tik reāls.
Kad roku sarauj krampī vai plauksta raustās,
tā ir īstenība. Tā ir īstenība.
Pagriezies. Pārliecinies, ka jūties stabili.
Labi. Pārliecinies, ka jūties stabili.
Nevar paiet un nevar aiziet uz tualeti.
Ziniet, tas ir reāli.
Lēnām uz priekšu.
Skaisti. Kolosāli. Es zinu, ka tu vari.
- Es varu. Tieši tas... - Vai ne?
Tieši tas mani nomāc, ka tās ne...
- Acumirklīgs kontroles trūkums. - Nuja.
Nav tā: "Es zaudēju kontroli."
- Ir bum! Es lidoju... - Tieši par to mēs...
Tieši par to mēs vienmēr runājam, par tavu ātrumu, jo tas ir tavā dabā.
- Es gribu to izpildīt. Jā. - Tikai lēnām, lēnām.
Tu esi pietiekami sportisks, lai pietiktu laika kompensēt
- jebkuru kļūmi. - Jā, kāpēc jāskrien, ja var iečilot?
Pareizi. Redzi? Vēl labāk.
Runāt ar tevi kā ar kinozvaigzni ir citādi nekā ar TV...
Es tagad esmu daudz iespaidīgāks.
Jā, esi gan. Vai tava dzīve tāpēc ir mainījusies?
It kā nav.
- Džoanai. - Kam?
Džoanai. D-Ž-O-A-N-A-I.
Autogrāfu rakstīšana
un traukšanās uz nākamo interviju
pieder pie Maikla Foksa un filmas reklāmas.
Ģimene droši vien prātoja, kas no viņa iznāks,
kad viņš pameta vidusskolu.
Kad aizbraucam ciemos, cenšamies pabūt kopā ar Maiklu,
mēs kopā apmeklējam pasākumus, ko viņš izvēlējies.
Bet, nē, mēs ne...
Mēs faktiski neiesaistāmies šovbiznesā.
Pagalmā viņš ir vienkārši Maiks Fokss,
nevis zvaigzne Maikls Fokss, ko pazīst visi.
Ciemošanās mājās palīdzot viņam nezaudēt galvu.
Viņi man neļaus būt kretīnam.
Klusumu, lūdzu!
Var teikt, ka vienmēr esmu gribējis būt pārāks, pat mazotnē...
Nē. Gatavs. Lūdzu, skaiti vēlreiz, Endij. Vajag...
Pieci, četri, trīs, divi.
Nezinu, laikam var teikt, ka vienmēr esmu gribējis būt pārāks,
pat mazotnē.
Ne jau uzvara man bija svarīga...
bet absolūtais sacensības prieks.
Un dziļi sirdī vienmēr esmu jutis...
Zaudēju uzrāvienu. Varam sākt no sākuma?
- Protams. - Gribētos sparīgāk.
Ģimenes saišu paviljonā mani sagaidīja kā pazudušo dēlu.
Galu galā, es taču biju zvaigzne.
Maikij, tagad?
Es tikko sapratu, ka tā nav laba vieta.
Tevi tas traucē?
- Kaitina? - Nē, tikai jāpārfilmē
- citi kadri.
- Cik? - 38.
Man nenāca ne prātā uzkundzēties citiem,
bet man piedeva visšokējošāko uzvedību.
Tātad es tikai cenšos saprast, vai tas... vai, zini...
Vai ir kaut kas konkrēts, kas ir slikti.
Pasaki, jo pašlaik esmu apjucis.
Es biju "Holivudas mazais princis".
Es biju slavens. Slavenāks par košļeni.
Var šķist, ka viņš ir no ķieģeļiem un akmens, bet nē.
Viņš ir no papīra un spalvām.
Tā ir ilūzija.
Jā?
Alekss P. Kītons no viesmīlības komitejas.
Apsveicu!
Nē. Piedod. Drīkstu te kādu brīdi pagaidīt?
Jā, droši vien.
Tad manā dzīvē ienāca Treisija Polana.
Mācījusies Ņujorkas teātrī,
Treisija ienesa darbā pamatīgumu.
Noliec! Tu neredzi, ka es to gleznoju?
Tas krasi kontrastēja ar manu pieeju "smiekli par katru cenu".
Kā to sauc? Atrodi ābolu?
Labprāt paskaidrotu, kas ir abstraktā māksla,
bet tā būtu lieka laika tērēšana.
Tu nebiji parastā izvēle.
Tu nebiji spridzīga, tu nebiji tukša blondīne,
- tu nebiji viszine. - Jā.
- Tu piekrīti? - Piekrītu.
Ļoti izbrīnījos, ka mani paņēma seriālā.
Nezinu, vai es būtu ņēmusi sevi seriālā.
- Kāpēc tevi paņēma? Kas tevī... - Es domāju, ka...
viņi meklēja cilvēku, kas krasi atšķirtos no Aleksa.
Un domāju, ka viņi,
nezinu, pamanīja manī kaut ko citu.
Reiz bija pusdienas pārtraukums.
Sievietes, dzīve, nāve, māksla.
Vietās, lūdzu! Vietās E ainai. Pieci, četri, trīs...
Pēc pusdienām turpinājām tālāk.
Sākam. Gatavi, un aiziet!
Es tev kaut ko atnesu.
Tiešām?
Bija Pikaso darbu izpārdošana.
Tāpēc es tev vienu nopirku.
Tas ir ļoti mīļi.
Tiklīdz viņa pateica pirmo frāzi, es sajutu ķiploku dvaku
un pamanīju iespēju viņu mazliet izzobot.
"Pusdienās bija garnelītes, mazā?"
Sākumā viņa neko neteica.
Sejas izteiksme nemainījās.
Tad, cieši skatīdamās man acīs, viņa lēni teica:
"Tas bija ļauni un rupji, un tu esi totāls sasodīts mūdzis."
- Čau, Elena! Varam iet? - Čau! Jā, ejam.
Labi.
Jā.
Neviens ar mani tā nerunāja.
Šo sievieti nebiedēja tas, par ko es sevi uzskatīju.
Cūka paliek cūka, lai cik hitos viņš būtu nofilmējies.
Viņai bija taisnība? Tu biji krāns?
Es mazdrusciņ biju krāns.
Viņa jokoja, bet es nesapratu,
jo neviens ar mani tā nejokoja.
Es nebiju tas, par kuru joko.
Viņa turpināja: "Es to pārduršu un apakšā...
Tu zem tās maskas esi nobijies puišelis,
un es tevi atmaskošu."
Tobrīd es viņā iemīlējos.
Labi.
Es tikai... nuja, tikai...
Labi.
Nuja, labi, nav slikti.
Tikai... labi.
Nuja, labi, jā. Nuja. Ļauj man...
Labi.
Lūk, tā. Uzmanīgi.
Elementāri.
Aleks, es nepazīstu nevienu tādu kā tu.
Šķiet, ka tu burtiski redzi man cauri.
Esmu ieraudzījis sevī to, ko es ne...
es vispār negribu atzīt, un tas mani biedē.
Tad Treisija dabūja lomu filmā, ko es grasījos filmēt Manhatanā.
Mēs bijām kopā laukumā.
Pastāsti par savu darbu.
Man vajadzētu ļoti brīnīties?
Nevajag.
Viņa pirmā redzēja viesuli, par ko bija pārvērtusies mana dzīve.
Treisija saprata, kāda tam ir cena.
Būtu kļūda pazaudēt sevi ballītē, par ko bija kļuvusi mana dzīve.
- Tev ir mans numurs, vai ne? - Jā.
Piezvani man.
Jā, es to gribētu.
- Es tevi mīlu. - Es arī tevi mīlu.
Nu ko...
mēs mīlam viens otru.
Mēs to pateicām, mēs to zinām.
Tas ir svarīgākais. Nav nozīmes, kas tagad notiks.
Kas tagad notiks?
- Paskaties. - Pacel augstāk.
HAUARD, APSVEICU T. DŽ. POLANA
Jocīgi, ka rakst... Tā bija parakstīta Normam, Fredam vai kam tur.
Jā, es to nopirku grāmatnīcā Strand par dolāru.
Kad mēs kļuvām pāris, es biju totāli iemīlējies. Joprojām esmu.
Tev jāatbild. Te ir tik daudz īsziņu, uz kurām jāatbild.
- Jā. - Tev jāatbild uz šo.
Un tev jāatb... Pagaidi.
Arvien labāk.
Četras īsziņas no Akvinas, uz kurām neesi atbildējis.
Zinu, vakar vakarā centos.
- Tad vienkārši atbildi... - Jā.
"Dažas dienas neesi redzēta,
- mīlu un ilgojos." - Un gribu drīzāk ieraudzīt.
- "Gribu drīzāk ieraudzīt." - Parādi.
Gribu drīzāk ieraudzīt. Pludmale tevi gaida.
Labi.
- "Pludmale tevi gaida"? Nē. - Vai ko tamlīdzīgu.
Gaidu tevi pludmalē.
Gribu drīzāk būt pludmalē ar...
gribu drīzāk atpūsties pie pludmales ar tevi.
Gribu drīzāk atpūsties pludmalē ar tevi.
Apraksti man šo cilvēku.
Skaidrība.
- "Gribu drīzāk tevi ieraudzīt. Mīlu." - Mīlu. Viss.
Man šķiet, ka viņa ir tieša.
Jā. Tieša.
Viņas būtība ir ietverta viņas godīgumā.
Es varētu būt Anglijas karalis, bet viņa nemainītos.
Es varētu būt Elviss, bet viņa nemainītos.
Tu varētu tur ielikt mazlietiņ šī.
- Labi, saspaidi. Es paturēšu bļodu. - Tas ir ļoti grūti.
- Man sāk sāpēt roka. - Pat bļodu nevaru noturēt.
Ģimenes lokā nav nekāda sentimenta.
Nav nekāda: "Mazais nabadziņš.
saprotu, cik tev ir grūti, man tevis ļoti žēl.
Tu esi svētais un..."
Tas būtu trakākais, ko man varētu nodarīt.
- Pagaidi. Drīkstu pateikt... - Ko?
Man tikko bija saruna.
Ja paskatīsies viņa telefonā,
tur ir miljons neatbildētu īsziņu.
Jā, es tāda esmu, vairākas reizes...
- Apjautājies? - Katru otro nedēļu, es... Nē.
Es tāda: "Viss kārtībā? Mīlu ļoti. Sirsniņa, sirsniņa."
- Bet atbildes nav. Un tad... - Bet atbildes nav.
Un tad pēc kādas nedēļas viena tāda: "Ļoti mīlu tevi, ceru, ka viss kārtībā."
Tas ir tik jauki, bet tādā bezsakarā.
Viņš rakstīja: "Ceru, ka esi apmierināta ar saviem lēmumiem."
Labi, paldies.
- Labi. - Dabas dots talants, papu.
- Ko tu dari? - Tev vajadzētu pārvērst to par darbu.
Zini, tu esi kļuvis par laimes cepumiņu.
Kad atbildu, tad vienkārši:
"Es arī tevi mīlu. Domāju par tevi. Kā iet?"
- Bet tu tā neraksti. - Jā, jo tas ir...
- tas ir... - Zini, arī...
Tad es pieķeros un... Es domāju:
"Tas nekam neder. Es nospiedīšu pogas."
- Un izlec kaut kāda ķīniešu vietne. - Jā.
Mēnesi pēc kāzām palikusi stāvoklī,
Treisija bija tikusi pie vīra...
Aiziet!
Maikl!
...kurš brīžos, kad nestrādāja,
bija narkoleptisks grūtnieču nodarbību partneris.
Maikl.
Šim mazulim patīk šie zirdziņi.
Trakots brauciens.
Kā iet ģimenei? Izstāsti, kā tev iet tēta lomā.
Būt par tēti ir lieliski. Noteikti visi tēti zina, cik tas ir forši.
Viņš ir... Mans dēls ir... Mūsu dēls.
Ak kungs, es neesmu izdarījis ne pusi.
Kā tu līdzsvaro ģimenes dzīvi un darbu?
Tu joprojām esi darbaholiķis.
Maikl! Maikl! Maikl!
Mana dzīve pagāja milzīgā steigā, un mana sieva...
prātoja, kur, ellē, viņa iepinusies.
Treisij, tev pērn trūka Maikla?
Jā. Labi, ka viņš atkal ir mājās.
- Viņai mājās ir mazītiņa mana kopija. - Jā, man ir miniatūrs viņš...
Gada laikā
ārkārtīgi talantīga aktrise pāri 20 bija kļuvusi par vientuļo māti...
Jābūt apmierinātam ar to, kas esi, ar savu ģimeni
un jāmīl sevi un apkārtējie.
...kamēr es varēju strādāt.
Es filmējos piektajā filmā nepilnu trīs gadu laikā.
Tā bija bezrūpīga, ierobežota eksistence.
Viņš ir noraustījies, vecīt.
Kurā valdīja bailes un izolācija.
Aktieri nekļūst par aktieriem tāpēc, ka viņi plīst aiz pašapziņas.
Labrīt, Īstvuda kungs!
Aktieri vada neremdināma vēlēšanās pēc iespējas ilgāk
izlikties par kādu citu.
Tu esi tikai mazdūšīgs, dzeltens mēsls!
Veiksmīgie vai garīgi nestabilie, kas kļuvuši par profesionāliem aktieriem...
Velns, par ko tu sevi uzskati?
...vēl skaudrāk šaubās par to, kas viņi ir patiesībā.
Un tu.
Mūs vienmēr grauž...
Par tevi es nezinu.
...pārliecība, ka esam blēži. Neīsti.
Man riebjas tavas filmas.
Kāda ir parasta, ja tas vispār iespējams,
diena Maikla, Treisijas un Sema dzīvē?
Es pieceļos un braucu uz darbu. Kad pārrodos mājās, visi guļ.
Tas arī viss.
Tētis apmēram mēnesi jutās slikti.
"Manu tēvu aizveda uz slimnīcu.
Tētis apmēram mēnesi jutās slikti.
Vispirms sāka streikot sirds, pēc tam arī nieres.
Tajā 1990. gada dienā es nezināju, ka pārkāpju kādu slieksni."
Piedodiet.
Tādas lietas vienkārši satriec kā... Tu to piedzīvo un...
Pēkšņi uzrodas kas tāds, un tu esi tik, tas ir kā...
it kā trīs teikumi, bet spiež kā desmit tonnas.
Kas bija tas slieksnis?
Slieksnis bija pieaugšana. Reālās lietas.
Dzīve.
Dieva dēļ, Maik, tas ir tikai tavs štrunta pirksts.
Bet tur jau tā nelaime.
Pirksts nebija mans. Tas bija svešs.
Pat vismurgainākās iedomas nespēja līdzināties
tiem diviem vārdiem, ar ko man todien iemauca neirologs.
Pārkinsona slimība.
Es teicu: "Jūs saprotat, ar ko runājat, vai ne?
Es neesmu no tiem, kam ar to būtu jāsaslimst."
KĀ IZPRAST PĀRKINSONA SLIMĪBU
PAZĪMES UN SIMPTOMI ĀRSTĒŠANA UN ATBALSTS
Viņš iedeva man bukletu.
Kuram bija neārstējamā smadzeņu kaite - nezinu, abi izskatījās laimīgi.
Vēl viņš minēja tādus vārdus kā "progresējoša", "deģeneratīva",
"neārstējama".
Viņš teica: "Tu zaudēsi šajā spēlē. Te tu neuzvarēsi."
Atceros, ka stāvēju uz ielas un meklēju atbildi.
Tas ir... Es vienkārši... Mana pasaule uzsprāga.
Man vajadzēja paredzēt,
kāda kosmiska cena būs jāmaksā par panākumiem.
Izstāstīju jaunumus Treisijai.
"Slimībā un veselībā," atceros, ka viņa nočukstēja.
Tagad pilnīgi atslābini galvu.
Labi, tā ir labi. Jā. Paskaties uz manu pirkstu. Atver.
Paskaties te.
Jā. Augšā. Labi.
Tagad izdari tā.
Tev izdodas. Teicami.
- Vispār tas bija ļoti stipri. Turi. - Esmu stiprs.
- Tu esi stiprs. - Ļoti stiprs.
Tātad tu ģērbies, steidzies
un ietriecies gultas galvgalī?
- Galvgalī. Jā. - Skaidrs.
Un kad tu izmežģīji plecu?
- Ap to pašu laiku? - Apmēram.
Viss notika... Tādi kā paškaitējuma svētki.
- Visā mājā. - Labi.
- Viss vienuviet. - Kāda tam nozīme?
Labi, saspied manu roku.
- Kāda ir sajūta? - Normāla.
Domāju, ka būs labi.
- Tev būs labi? - Jā.
Nevajadzēs neko amputēt vai...
- Nē. Galvu. - Skaidrs. Labi.
- Galvu? - Galvu, jā.
Labi.
Nepazīstu nevienu gudrāku par Treisiju.
Viņa iemācījusies ar daudz ko tikt galā.
Viņai noteikti ir mokoši izturēt nastu,
kas nav viņas.
Nasta ir mana, bet viņa man palīdz to nest.
Ne tikai palīdz nest, bet uzņemas vairāk nekā es.
Tātad pirmās tu iedzer vēl gultā?
- Nē, laukā no gultas. - Laukā. Labi.
- Reizēm Maikls to atliek... - Jā.
...ja viņam kas jāpaveic.
Viņš domā - ja pagaidīs, tad iedarbosies stiprāk un labāk.
Viņa pārdzīvo visu to pašu, ko es.
Un tad man jātiek skaidrībā, kā lai ar to visu dzīvo.
Man tas ir jāsajūt un jāizdzīvo.
Es varu mazliet pastaigāt. Tā.
Viņai tas jāpaveic.
- Es staigāju, mīļā. - Jā.
- Lieliski. - Zinu.
- Uz to pusi? - Jā.
Mazliet lēnāk. Labi.
Es loloju iedomas par glābiņu.
PĀRKINSONA SLIMĪBAS VĒSTURES ASPEKTI
Varbūt kaut kā izrādīsies, ka diagnoze bijusi kļūdaina.
ESEJA PAR TRĪCOŠO PARALĪZI
GALVENOKĀRT SKAR VECĀKA GADAGĀJUMA CILVĒKUS
72 GADUS VECIEM VĪRIEŠIEM
Man vēl nebija 30.
Kā man varēja būt šī veco ļaužu slimība?
Tādi simptomi kā muskuļu stīvums,
lēnas un apgrūtinātas kustības un trīce,
retāka mirkšķināšana un kavēts mīmikas spontānums.
Domāju, ka mana retā mirkšķināšana un kavētais mīmikas spontānums
bija zīme, ka ērtāk jūtos kameras priekšā.
Mazāk vaikstīšanās, uzspēles.
Nē, tu nekļuvi profesionālāks. Tikai slimāks.
Kādu padomu jūs dotu tiem, kas cieš no šīs slimības?
Galvenais - esiet patiesi, vispirms pret sevi.
Sagaidiet Džoniju!
Mana kreisā roka bez brīdinājuma sāka nevaldāmi trīcēt.
Labi, pie lietas. Būs izcils vakars.
Pie mums viesojas Maikls Fokss.
Ārsts izrakstīja zāles pret pārkinsonismu.
Smadzenes uzsūc sinemetu un pārstrādā to dopamīnā,
neiromediatorā, ko pārkinsonisma slimnieka organisms vairs neražo
pietiekamā daudzumā.
ĒTERĀ
Priecājos, ka Maikls Fokss ir šeit.
Viņš ir ļoti talantīgs jauneklis un...
Sagaidiet Maiklu Foksu!
Ārstēšana vai ērtības
nebija īstais iemesls, kāpēc lietoju šīs zāles.
Bija tikai viens iemesls.
Jā.
Slēpšanās.
Vaļējās un salauzītās tabletes man bija līdzi kreklu un bikšu kabatās.
Kā Halovīna končas.
Pārkinsonisma trīce parādās, kad skartais loceklis ir miera stāvoklī.
Man izdevās noslēpt trīcēšanu, grozot kreisajā rokā kādu priekšmetu.
Diendienā, stundām ilgi.
Aha. Aha...
Kungs, es nedzirdu.
Te laukā ir kaut kāds tracis.
Drīkstu pārzvanīt?
Ne mirkli nedomāju, ka varētu kādam atklāt savu diagnozi.
Man bija jāstrādā.
Biju apņēmies izlikties, ka tas ar mani nenotiek.
Pret cilvēkiem tā nedrīkst izturēties.
Nedrīkst melot, izlikties un manipulēt. Es ar to nesamierināšos.
Tikai šo vienīgo reizi izteikšu brīdinājumu.
Man patīk mazliet pārgudri puiši.
Veikli manipulatori, kas domā, ka manipulē ar visiem citiem,
bet savā ziņā iedzen sevi situācijās, kuras nespēj kontrolēt.
Es kļuvu par zāļu dzeršanas virtuozu...
lai tās iedarbotos īstajā laikā un vietā.
Jāiedzer vēl tabletes.
Ņemam pārtraukumu?
Vajadzēja apstāties pirms 10 minūtēm, jo jāiedzer vēl zāles.
- Divas minūtes. - Jā.
Tu iedzer tableti un gaidi. Kāda ir sajūta?
Vienmēr saku - kā gaidot autobusu.
Man jautā: "Ko dari?" Saku: "Gaidu autobusu."
Un viņi mani saprot.
Jā, sāk iedarboties. Patīkami.
Šodien ir fiksā iedarbība.
Joprojām mute drusku neklausa, bet es jūtos labi.
Es jūtos rāms.
Joprojām gaidi autobusu vai esi iekšā?
Nē, esmu autobusā. Lieku naudu tajā tur.
Liels atvieglojums. It kā es ielītu savā formā.
Ko tu... Tā atkal tiek piepildīta ar tevi.
ŠVEICARS
Filmējam!
Kamera!
Man sāpēja ķermenis.
Skaņa!
Es to sasprindzināju ārkārtīgi neērtās pozās,
lai noslēptu trīcēšanu.
Klape!
Labi, vēlreiz.
Redzu "R-E-C".
Jā, tas ir "record".
Man vispār nebija apetītes.
Aizbildinājos ar to, lai nevakariņotu ģimenes lokā.
Šķita, ka, domājot par slimību, es paātrinu saslimšanu.
Tāpēc es dzēru, lai norobežotos.
Lai aizbēgtu no tās.
Tas bija pudeļu slēpšanas laiks.
Pudeles bija saslēptas garāžā,
un es atvēru divas vīna pudeles.
Treisija domāja, ka izdzērām vienu, viņa nezināja, ka es izdzēru otru.
Es sāku iedzert pa Margaritai pirms pēdējā dubla.
Jack Daniel's ar ledu, lūdzu.
Mīlestība vai nauda ar Maiklu Foksu sākas lieliski...
SISKELS UN ĪBERTS
...bet tad izčākst. Diemžēl vāji!
Es pat nešaubos. Noteikti vāji!
Tad viss sāka jukt.
Dzīvei ar Maikiju trūkst stāsta.
Sēdēju un domāju, kāpēc Maikls Fokss ir tik apjucis
daudzās svarīgajās ainās.
Vēl viena filma, kas tāpat apmaldās.
Alkatīgie.
Maikls Fokss iekritis vecajā slazdā.
VAI FOKSA VEIKSME IR IZSĪKUSI?
Viņi grib atveidot simpātiskus tēlus.
- Kāpēc ne riebīgus? - Piekrītu. Jā.
Padariet tos nīstamus. Ļaudis mīl tos, kas spēlē nīstamus tipus.
Nikij!
Tas ir mēsls, Endžij! Mēsls!
Kārtējais lielbudžeta, lielu ieņēmumu,
pa vienu galu iekšā, pa otru laukā podā noskalojamais mēsls.
Es biju saīdzis un dusmīgs.
Bija gadījums veikalā. Vīrietis aizlīda man priekšā.
Es teicu: "Atvainojiet. Velns, vai esmu neredzams?"
Viņš atbildēja: "Jā, neredzams."
Sagrābu viņu aiz krekla un teicu: "Ej dirst, vecīt!
Iziesim laukā, un es tev galvu noraušu."
Teicu: "Es šodien ar lielāko prieku norautu tev galvu."
Viņš atkāpās, visi nobālēja un izgāja laukā.
Teicu: "Es varu būt arī tāds."
Es nezināju, kas notiek. Nezināju, kas būs.
Nu un, ka varu izdzert četras glāzes vīna
un varbūt vēl mēriņu?
- Tu biji alkoholiķis? - Jā, es noteikti biju alkoholiķis.
Bet neesmu dzēris 30 gadus.
Kas nosaka šādu izturēšanos?
To nosaka bailes.
Tāvakara uzdzīvē bija jaušama steiga, skaudrums.
Kad režisors sauca: "Nofilmēts!", tukšojām trešo Margaritu krūku.
Ak dievs.
Es redzēju pēdas. Treisijas pēdas.
Pēdas bija ieautas kurpēs. Velns! Cik pulkstenis?
Nebija nekādas dusmošanās.
Viņai mans nožēlojamais stāvoklis bija vienaldzīgs.
"Vai to tu gribi?" viņa jautāja.
"Vai tāds tu gribi būt?"
Tā, Maikl, Treisij, pagrieziet galvu, lūdzu.
Nekad mūžā nebiju izjutis tādas bailes.
Treisij. Treisij!
Treisij!
Par manu patvērumu kļuva vanna.
Diendienā pa vairākām stundām.
Negribēju rādīties virs ūdens.
Man vajadzēja ciest, nolaisties pašā dziļumā.
Dzirdēju vienīgi savas trīcošās rokas slāpētos šļakstus.
Bet vēl dziļākā bedrē par alkoholu
mani iegrūda abstinence.
Es vairs nespēju aizbēgt no sevis.
Daži pirmie atturības gadi bija kā dunču cīņa skapī.
Kas bija duncis?
Patiesība.
Patiesība. Es neskatījos tai acīs.
LAIPNI LŪDZAM UZ ZEMES
Es negribēju būt pasaulē.
Gribēju būt citā vietā, darīt kaut ko citu.
Es aizbēgu un filmējos citās valstīs.
Mājās nevar izlikties, ka tev nav pārkinsonisms...
tāpēc ka tur tu esi kopā ar to.
Ja esmu citur, kontaktējos ar cilvēkiem...
un viņi nezina, ka man tas ir, tad man tā nav.
Bet Treisijai bija ļoti grūti,
viņas mērs tiešām bija gandrīz pilns.
Tāpēc, ka nu mums bija dvīnes.
Akvina un Skailera.
Un es atgriezos ģimenē.
Sems bija laimīgs, ka esmu mājās, bet dusmīgs uz mani.
Mammu, es pamēģināšu...
Ir laiks.
Ko lai es daru?
- Griez pa kreisi. - Šķiet, tas šūpojas.
Bet tev izdodas. Tev izdodas. Tu brauc.
Tu turies. Brauc. Brauc tālāk. Brauc.
Es pieņēmu lēmumu.
STRATĒĢI - PILOTSĒRIJA KACEKLIS
STRATĒĢI PILOTSĒRIJA
Es atgriezos mājās, TV.
G. D. GOLDBERGA UN B. LORENSA SCENĀRIJS
Domāju: "Jā, nav nekā vieglāka kā ieiet paviljonā
un izmest frāzīti, lai visi jūk prātā."
Domāju, ja reiz Daily News raksta, ka esam redzēti kopīgās vakariņās,
tad varētu arī pavakariņot.
Zini, Post raksta, ka mēs guļam kopā.
- Saņēmi jaunākos reitingus? - Lūdzu, Maik.
Recenzijas bija cildinošas, un reitingi solīja ilgstošus panākumus.
Un grafiks lieliski saskanēja ar ģimenes ritmu.
Skailera, nāc pie manis.
Viss bija gandrīz ideāli.
"Miglošana" jeb pārliecināšana.
Es panāku, ka cilvēki notic vēlamajam.
Tas ir mans darbs. Mans talants.
Tu biji kolosāls.
Jā, nekādu problēmu.
Bija jautri izlikties.
Mērs ir sagatavots runai par streiku?
Gatavoju to visu nakti.
Tā, kungs. Mēs sāksim agrāk, nekā domāts.
Stress, ko izraisīja iknedēļas filmēšana skatītāju priekšā,
saasināja simptomus.
Visa kreisā roka trīcēja tā,
ka raustījās viss ķermenis.
Es sametos grīstē.
Sameties gulēju uz grīdas un gaidīju,
un skatītāji ārpusē gaidīja, kad spēlēšu nākamo ainu.
Es dzirdēju ne tikai viņu kāju šļūkāšanu, es viņus jutu.
Lūdzu, piebiedrojies.
Es tikmēr nepārtraukti rēķināju.
Kad iedzēru pēdējo tableti? Kad beigsies tās iedarbība?
Ja sajutu brīdinājumu četras piecas minūtes garas ainas laikā,
es nekādi nespēju aizkavēt simptomu parādīšanos.
Fred, Džo, priecājos jūs redzēt, kā vienmēr.
Es tikai iedomājos...
Un joprojām, izņemot manu ģimeni, neviens nezināja.
Es dzīvoju melos.
Tā nevar turpināties. Tas jāpārtrauc.
Sāk šķist, ka cilvēki uz tevi skatās,
blenž, vērtē,
ieskatās visdziļākajās dvēseles dzīlēs.
- Ir motors. - Kameras!
STRATĒĢI
Esam gatavi, Maikl.
- Pag, un tagad? - Labi.
Sākam.
MAIKLS FOKSS
STRATĒĢI
Visgrūtāk ir izturēt ierobežojumus,
briesmīgākais, ka esmu iesprostots bez iespējas tikt laukā.
Bija brīži, kad domāju: "No tā nav izejas."
TREŠDIENĀS PLKST. 20.00
Es izdaiļoju sienas ar dūres lieluma caurumiem.
Jo smagāks noslēpums, jo smagāka slimība.
Ja jūties pārliecināts, laid stieni vaļā.
Ja ne, mēģini neatspiesties uz labās rokas.
Labi. Esmu tepat.
Labi. Pārvieto labo pēdu drusku pa labi.
Vēl mazliet. Lūk, tā.
Kas notika?
Redzēs, vai vari noturēties.
Velns, es atkal savainojos.
Paklupu uz paklāja un salauzu roku,
man ielika stieples.
Bet stiepļu vietas iekaisa.
Variants bija noņemt pirkstu.
Tad es salauzu roku.
Visi apkārt teica: "Tev jābūt uzmanīgākam."
Tam nav nekāda sakara ar uzmanīšanos.
Tas vienkārši... tas notiek.
Pārkinsonisms liek klupt pār visādiem štruntiem un gāzties.
Mēģini vēl mazliet izsliet krūškurvi.
Lūk, tā.
- Skaisti. Vai tu... - Neliec Maikiju kaktā.
Esmu ievērojis - kad tu runā par sūdīgajiem brīžiem,
tu tiem it kā pietuvojies, bet tad šaujies prom.
Uzmanies ar labo roku.
Jā. O jā.
- Labi. Apsēdies. - Viss labi.
- Gribi... Tiešām? - Jā.
- Šeit varu izmantot savu... - Jā.
Re, dziļie muskuļi vēl darbojas. Tie ir slīpie muskuļi.
- Jā. - Nuja. Kā jūties?
Labi.
Esmu intervējis tevi neskaitāmas stundas.
Tu ne reizi neesi teicis: "Man sāp."
- Man sāp. - Patiesi?
Man nežēlīgi sāp.
Pieci, četri, trīs, divi, viens. Un atslābinies.
- No tā sāk ļoti sāpēt. - Plecs? Šeit?
Katrs tremors ir kā seismisks trieciens.
- Gribi piecelties sēdus? - Jā, gribu.
Gribi apsēsties krēslā?
- Vienalga, tikai ne tā kā tagad. - Labi.
Bet kāpēc neteici...
- Mēs taču sarunājamies... - Kaut kā nesanāca.
...un sakām patiesību. Kāpēc neteici, ka tev sāp?
Kaut kā nesanāca. Un es negrasījos sākt pirmais.
Labi. Negāzies.
Bez rāvieniem. Labi.
Viss kārtībā.
- Vienkārši gribu justies labāk. - Jā.
Man šķiet, ka es skaidrāk saprotu,
kas man jādara, lai justos labāk.
Bet tās ir Maikla Foksa lietas.
Man saka - es palīdzot justies labāk,
es liekot darīt to, ko viņi citādi nedarītu.
Un tas ir lielākais spēks, ko vispār var izjust,
un tā ir milzīga atbildība.
- Es negribu to sačakarēt. - Pareizi.
Tu drīksti reizēm nebūt Maikls Fokss.
Maikls Fokss ir kaut ko rūpīgi slēpis.
Ziņas par savu veselību.
Tagad viņš publiski paziņojis, ka sirgst ar Pārkinsona slimību.
Maikls Fokss, Amerikā ļoti iemīļots aktieris,
nolēmis atklāti paziņot, ka cīnās ar Pārkinsona slimību.
...šokējis izklaides aprindas, paziņodams,
ka cīnās ar Pārkinsona slimību.
...viņš ar to sirgst septiņus gadus.
Maikl, mēs visu nedēļu dzirdam,
ka tev ir šī postošā slimība,
ka tā apdraud dzīvību, ka tu cīnies par dzīvību.
Vai tagad izjūti atvieglojumu?
Ak kungs. Ko es esmu izdarījis?
Kādas ir prognozes?
Pēc 10 gadiem viņam būs smaga invaliditāte.
Līdzsvara zudums, bieži kritieni.
Šķiet, viņam priekšā ir grūti laiki.
EKSKLUZĪVI MŪŽA LIELĀKĀ CĪŅA
Vai tu uztraucies,
ka tagad skatītāji raudzīsies uz tevi citādi?
Pirmoreiz iziešu publikas priekšā,
kopš paziņoju par savu diagnozi.
Es baidījos no noraidījuma, ka viņi to nesapratīs,
ka slimības dēļ nevaru būt komisks.
Atlika cerēt, ka viņi spēs mani pieņemt.
- Ir motors. - Kameras!
- Klape! - Un aiziet!
Mēs atkal tiekamies, Bonda kungs.
Tā.
Atbildi nu, Bobo Fišer.
Es zināju.
Drosmīgs gājiens.
Reakcija bija pasakaina.
Tu esi slikti izvēlējies.
Šahs un mats.
Kā mīlestība, kurai viņi nespēj pretoties.
Vai tev šķiet, ka tev ir 90 gadus vecs tēvs vai...
Tāpēc, ka es nejūtos 90 gadus vecs, bet es... Jūs reizēm dusmojaties uz mani.
Jūs visi sakāt: "Uzmanies, uzmanies."
Es saku, ka uzmanos. Kāpēc lai es negribētu uzmanīties?
Neviens neapgalvo, ka tu negribi uzmanīties.
Tikai varbūt reizēm nav...
Pirmkārt...
Tavā sarakstā tas ir zemāk nekā mūsējos.
Tā ka...
Tā ka man par to ir jārūpējas, zini. Un es gribētu...
Lieliski, ka tu saproti, ko saku, bet es gribētu, ka tu nekrīti.
- Es cenšos. - Jā.
Varu paskatīties uz sevi un pateikt: "Man ir pārkinsonisms."
Tātad kā es gribu ar to dzīvot?
Bet, ja netieku tālāk par "man ir pārkinsonisms",
ja netieku tālāk par pamošanos no rīta
ar domu "jā, tā ir īstenība, tas notiek",
tad es nevaru tikt tam pāri.
Šī ir pirmā reize, kad man ir iespēja runāt ar...
pirmā reize pēc tavas preses konferences
- un paziņojuma, ka tev... - Jā.
...ir Pārkinsona slimība.
- Un es domāju, cilvēki... - Jā.
...nu, zini... Kā tev pēc tam ir gājis?
Kāda pēc tam bija reakcija?
Gandrīz nekāda. Nekas nemainījās.
- Joprojām esmu slims. Tā ka... - Jā?
Daudzus gadus slēpu simptomus, bet tagad varēju būt brīvs.
Es esmu slims, tāpēc daru tā
un tā, un...
Ak vai.
Ja skatīsieties uz mani pietiekami ilgi, pieradīsiet.
Sapratu, ka nevajag darīt neko citu kā būt dabiskam.
Reizēm, kad iedzeru par daudz zāļu,
sāku šūpoties, kustēties kā Aksls Rouzs.
Tā ka, ja to redzat, domās padungojiet "Paradise City".
Cilvēki saprata, ka joprojām esmu tas pats es, tikai ar pārkinsonismu.
Ak, jēziņ!
- Kas, ellē, tas? - Gribi?
Tu tīšām to sakratīji?
Pārkinsonisms.
Daži uztvēra ziņas par manu slimību kā beigas.
Bet es sāku just, ka patiesībā tas ir sākums.
Aktieris Maikls Fokss uzstājās Kongresā
ar lūgumu palielināt finansējumu Pārkinsona slimības izpētei.
"Es gribu jums teikt, ka sekmīga pētījumu programma
nav augstākā matemātika.
Pietiek ar veselo saprātu un vēlēšanos rīkoties. Paldies."
Lieliski, Maikl.
Nevienam neesmu to teicis, bet es sapņoju to pateikt.
"Jā, tu esi lielāka nekā es. Tu vari mani piekaut.
Bet, ja es tev vienreiz iesitīšu, tev sāpēs."
Un es zināju to brīdi.
Muhameda Ali un Maikla Foksa balsis skan korī,
kas apgalvo - izmisīgi vajadzīga nauda.
Es gribēju dzīvot pasaulē, nevis pieņemt šo un pazust no pasaules.
Tas ļāva saprast, ko joprojām varu dot.
Ārkārtīgi aizkustinoši, piedodiet par kalambūru,
ka varu būt šeit un uzrunāt...
The Fox Foundation radījis apvērsumu zinātnes mecenātismā,
mobilizējis pārkinsonisma kopienu un savācis gandrīz divus miljardus dolāru.
UZTVER ZINĀTNI PERSONISKI
Esme piedzima 10 gadus pēc tam, kad man atklāja pārkinsonismu.
Sveiks, es...
Ej pie tēta. Iedod tētim buču.
- Skaties uz tēti. - Ko tētis dara?
Skaties uz tēti, Esme.
Bērni ir labākie,
jo bērni vienkārši pasaka: "Tu beigsi knosīties?"
Protams.
Es saku: "Pamēģināšu, mīlulīt."
DAUDZ LAIMES 5. DZIMŠANAS DIENĀ
- Nē. - Iemīlējušies.
- Nē. Viņi... - Viņi lido.
- Viņi dejo. - Tā, labi.
- Varbūt mainām komandas... - Bet kas...
...tāpēc ka mēs uzvaram, vai arī paliekam tajās pašās?
Man patīk mūsu komandas, bet...
- Es spēlēju traģiski. - Es esmu vainīgs, nevis viņa.
Bet es domāju... Jā.
Tu redzi?
- Jā. - Saprati?
Tu.
- Jau uzminēji? - Jā.
Man bija "es".
Es?
Es, nevis tu.
Viņš domā - "Maikls Fokss".
Runājot par mani un kustību, es vienmēr esmu kustējies,
varbūt tāpēc, ka esmu mazs.
Vienmēr esmu kustējies un paļāvies uz kustību,
ka tā nogādās mani no vienas vietas uz otru
un es arī varēšu izpaust savu būtību, pārvietojoties no vienas vietas uz otru.
Bet es sapratu, ka dzīvē nevaru palikt mierā.
Nevaru būt klātesošs savā dzīvē.
Līdz sapratu, ka tas, kas ar mani notika,
padarīja mani klātesošu katrā manas dzīves brīdī,
tāpēc ka mani sapurināja.
Nu re.
PĒC MAIKLA FOKSA GRĀMATU MOTĪVIEM
STILL: A MICHAEL J. FOX MOVIE
Tulkojusi Dace Andžāne