Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Florida vuonna 1990.
Heräsin kovaan krapulaan.
Kohotin vasemman käden nenälleni suojaksi auringolta.
Yöperhonen räpytteli siipeään oikeaa poskeani vasten.
Liikutin kättä kasvojeni yli -
napauttaakseni itikan huoneen toiseen päähän.
Huomasin pikkusormeni.
Se liikkui itsestään.
"Voi jessus, sehän on vain oma sormeni."
En hallinnut sitä.
Voi paska. Joku muu hallitsi.
Olinko lyönyt pääni?
Muistikuvat edellisillan tapahtumista olivat parhaimmillaan rakeisia.
Woody Harrelson oli samassa baarissa.
Ehkä olimme taas joutuneet legendaariseen tappeluun.
En kuitenkaan muistanut käsirysyä.
Muistin, että henkivartijani oli tuettava minut ovenkarmia vasten,
kun hän hapuili sviittini avainta taskustani.
En tuntenut kuhmuja. Voi vittu.
Olkaa hyvät!
Ole hyvä, Michael!
Michael!
Hän on alalla suositumpi kuin kukaan koskaan.
Voittaja on Michael J. Fox.
Olkaa hyvät.
Vaikka kaikki näytti hyvältä...
- Paikoillasi. Klaffi. - ...pelkäsin jatkuvasti -
ja työni oli epävarmaa.
Vapina oli viesti...
Tulevaisuudesta.
Kaikki haluavat nykyisin hallita omaa tarinaansa.
Tarinan toivoton muoto on,
että rappeuttava sairaus musertaa Michael J. Foxin.
Aivan. Se on tylsää.
Hiukseni alkoivat kihartua noin 49 vuoden iässä.
Niistä tuli yhtäkkiä kiharat.
Heräsin Santa Barbarassa kiharahiuksisena.
- Tyyli on hyvä. - Voin pöyhiä niitä.
- Älä. - Voin laittaa hatun päähän.
Mietin liikaa, miltä näytän dokumentissa.
Aivan. Olet tuollainen.
Katso nyt minua.
Ole hyvä.
Tulossa.
Jossain vaiheessa tämä saa -
- vain kelvata. - Vain tästä.
- Hei. - Hei.
- Miten voit? - Hyvin.
Katso minua.
- Miten päivä on mennyt tähän asti? - Tähän asti?
Onnistuneesti.
Sinulla on Parkinsonin tauti.
Monet järkyttyvät nähdessään, miten kävelet.
Aivan.
Hyvä. Lepää hetki.
Hyvä. Mennään.
Kävelytyylini pelottaa ihmisiä.
Katso.
En kuitenkaan piilottele sitä.
- Hei. - Hei.
Kaikki saavat ajatella, mitä haluavat.
Sääli ei kuitenkaan kosketa minua.
En ole säälittävä. Minulla on projekteja.
Hei, mitä kuuluu?
Kaikessa rauhassa.
Olen sitkeä tyyppi.
Olen kuin torakka. Olen kokenut kaikenlaista.
- Torakkaa ei voi tappaa. - Ei niin.
Hitaasti ja rauhallisesti.
No niin. Hyvä.
- Hei, miten voit? - Hyvin. Entä sinä?
Hyvä. Lepää hiukan.
Hra Fox.
Kävi näin.
- Kaikki hyvin? - Olen kunnossa. Kiitos.
Selvä. Hauska tavata.
Samoin. Veit jalat altani.
STILL: A MICHAEL J. FOX MOVIE
Mitä paikoillaan olo tarkoitti ennen Parkinsonin tautia?
En osaa sanoa.
En ollut koskaan paikoillani.
En voi teeskennellä muistavani, mitä mietin kaksivuotiaana.
Olin polvenkorkuinen ja painoin vähemmän kuin märkä rantapyyhe. Olin hyvin vilkas.
En usko, että halusin karata, kun livahdin ulos takaovesta.
En vain tunnistanut rajoja.
Puhelin soi hetken päästä,
ja karkkikaupan omistaja yritti hillitä nauruaan.
"Poikasi tuli tänne."
On helppoa kuvitella, ettei äiti uskonut minun karanneen.
"Anna hänelle karkkia.
Mieheni hakee hänet pian ja maksaa karkit."
"Hänellä on rahaa.
Sitä on enemmänkin."
En osannut lapsena pysytellä paikoillani.
Se on elämän ivaa.
En pysynyt paikoillani ja menetin myöhemmin -
kyvyn olla liikkumatta.
En ollut mustasukkainen pikkusiskostani.
Mitä helkkaria? Seurassa on hauskempaa.
Kun olin kuusivuotias ja hän kolmivuotias, olimme samankokoiset.
Muistan, että meiltä kysyttiin, olemmeko kaksoset.
Kun ihmiset kuulivat, että siskoni oli kolme vuotta nuorempi,
he yllättyivät.
Tajusin, että minun olisi pitänyt olla suurempi.
Se oli minulle uutta.
Suuremmaksi ei kasvettu noin vain.
IKÄ: KYMMENEN
Olin luokkani lyhyin.
Olin pienin jääkiekonpelaajista.
Kapusin myös alas ritilän taakse hakemaan pallot.
IKÄ: 11
Minua rökitettiin. Olin pienikokoinen.
IKÄ: 12
Minut tungettiin kaappiin.
IKÄ: 16
Isot pojat jahtasivat minua ja yrittivät rökittää minut.
Uskoin kuitenkin aina, että pääsen pakoon kiusaajilta.
Kun maa tuntui liukuvan jalkojeni alta,
tavoitin uuden jalansijan.
NÄYTELMÄKERHO
Näytelmäkerhon.
Siellä oli tyttöjä.
Esitin näytelmässä Tittelintuurea.
- Tittelintuurea? - Kyllä.
Sinä myös näytit viisi vuotta nuoremmalta.
Aivan. Olin pikku haltia.
Olin söpö ja haltiamainen. Söpö haltia.
Söpö haltia.
Sait olla siellä suuri.
Sain olla mitä vain.
Isäni mielestä olin kuitenkin typerys.
Isäni oli pragmaatikko ja halusi suojella perhettään romanttiselta haaveilulta.
Hänellä oli ollut unelmia nuorena, mutta elämä oli karistanut ne pois.
Hänessä oli tiettyä raivoa.
Kun hän mutristi huuliaan, tiesin olevani pulassa.
Sitten ajattelin, että voi paska, olen mennyttä.
OPISKELIJA KOULU
Soitto rehtorin kansliasta merkitsi ankaria nuhteita isältä.
TEHTÄVIÄ EI PALAUTETTU
OPETTAJAN HUOMIOT HUONO ITSEKURI
Hän toisteli: "Voi perhana!"
Aloin kuluttaa aikaa tupakan ja alkoholin parissa.
Olin useassa peltikolarissa.
Aiheutin lommoja isäni autoihin.
Hän piti sinua tunarina.
Kyllä. Tulevana tunarina.
Hei. Näytät hyvältä.
Kengät ovat täydelliset. Pystyn taistelemaan.
Kun olin 16-vuotias...
KOE-ESIINTYMISET
...ilmaisutaidon opettaja antoi minulle lehden.
"He etsivät iloista 12-vuotiasta.
Helkkari. Voisit olla iloisin heidän tapaamansa 12-vuotias."
Mokaan tämän, Leo. Kaikki katsovat minua.
Meikkaaja odottaa.
Jätät jälkesi historiaan.
On kasvettava nopeasti pari senttiä.
Sain roolin. Se oli helppoa.
Koripallokarsinnatko?
Ei, vaan Penny Montgomery.
Jos seison hyvin lähellä, en näe hänen kasvojaan.
Roolittaja uskoi mahdollisuuksiini.
Amerikkalaiset tuottajat halusivat näyttelijän,
joka näytti lapselta.
Se merkitsi kuitenkin muuttoa Hollywoodiin ja koulun keskeyttämistä.
Se tuntui uskomattomalta.
Isä kysyi: "Oletko varma, että haluat tätä?"
Vastasin: "Ehdottomasti."
"Oletko varma?"
"Ehdottomasti."
Sitten isä yllätti minut.
"Jos haluat tukkijätkäksi,
lähde sitten pahus vieköön metsään."
Hän siis uskoi sinuun.
Kyllä.
Isä lupasi maksaa seikkailun.
Hän kustansi matkan Visa-kortillaan.
Mietin, että suhteemme kehittyi niinä viikkoina nopeasti.
Hän sanoi vain ajavansa tapaamisiin -
ja puhuvansa niistä kanssani.
Hän antoi ymmärtää, että kyse oli minun urastani, ei hänen.
Haloo.
Ei. Se sopii hyvin.
Pääsin koe-esiintymisistä jatkoon -
ja sain kolmesta kiinnostavan tarjouksen.
Isä sanoi, että olen pian huipulla. Hän käski minun odottaa.
Yksiöni oli Beverly Hillsin slummeissa.
Tämä on kaunein näkemäni talo.
Olen vain iloinen, että tulit luokseni.
Asunto oli noin 20 neliön kokoinen. Siellä oli patja, keittolevy -
ja mikroskooppisen pieni kylpyhuone, jossa oli paikan ainoa lavuaari.
Pesin hiukseni astianpesuaineella ja astiat shampoolla.
Minulla oli hauska ilta.
Ronald McDonaldista tuli ainoa ravitsemusasiantuntijani.
MCDONALD'SIN VERTAISTA EI OLEKAAN.
- Olemmeko kahden? - Kahdenko?
Vaaniiko miehesi meitä?
Vuoden 1982 keväällä...
Schweitzer.
...elämä oli rankkaa.
Mitä täällä tapahtuu? Mitä nyt?
Rentoutukaa, hra Wyatt. Tutkin rintakehänne.
- Hei, onko tämä vitsi? - Hei.
Sain töitä näyttelijänä,
mutta palkka riitti hädin tuskin elämiseen.
Agenttini vei kymmenesosan palkastani.
Sinun palkkasi.
Oli myös valokuvaaja, tiedottaja ja asianajaja.
- Tässä lukee: "Yksi dollari ja 25 senttiä." - Entä sitten?
Se on väärin. Tämä on virhe.
Tein kovasti töitä. Tämä ei ole reilua.
Olen raatanut kovasti.
Myin omaisuuttani.
Myin yhdistelmäsohvani pala palalta.
Olin saada roolin parissa elokuvassa. Tärkein oli Tavallisia ihmisiä.
En kuitenkaan vakuuttanut Robert Redfordia lukuharjoituksissa.
Hän vain puhdisti hampaitaan langalla.
Miksi he edes tulivat tänne?
Torjuminen voi olla niin karua,
että se voi turruttaa.
Älä kuuntele niitä, jotka eivät tiedä, mistä puhuvat.
Rahat olivat vähissä.
Rahat olivat siis loppumassa.
Lievästi sanottuna. Minulla ei ollut rahaa.
- Vein IHOPista hilloa. - Mitä?
- Pikku pakkauksia.
- Miksi? - Syödäkseni.
- Eikä. - Minä myös -
etsin pikkukolikoita,
jotta selviäisin hetkestä toiseen. Elin veitsenterällä.
Sanoin, että minun on lähdettävä. Olin rahaton.
Olin velkaa verottajalle ja vuokraisännälle, eikä ollut puhelinta.
Oli käveltävä lentokentälle.
- Mitä odotit? - Odotin,
että työnjohtaja-veljeni -
ottaisi minut rakennustyömaille keräämään nauloja.
Oli vielä pelimerkki ja tuoli.
Mitä?
Kun pokeripelissä on vielä yksi pelimerkki ja tuoli,
peli jatkuu yhä. On pelimerkki ja tuoli.
Se oli viimeinen mahdollisuuteni.
"Älä jankuta siitä nuoresta",
tuottaja Gary David Goldberg sanoi tilannekomediansa roolittajalle.
Emme halua ottaa mukaan ihmisiä,
jotka eivät ole hauskoja. Se on komedian loppu.
"En voi mitenkään muuttaa mieltäni.
Hän ei ole meidän tyyppimme."
Alex on kaikkien mielestä todella pätevä.
Hän puuttuu tutkimukseen mutta on pohjimmiltaan miellyttävä.
PERHE ON PARAS
"Tiedän, mitä haluan, ja sanonpa,
etten halua Michael Foxia Alex Keatonin osaan."
Eikä. Haluan tämän työn. Tarvitsen sitä. Pystyn siihen.
Työnhaku on aina ollut vaikeaa.
Olen ollut liian nuori, vanha, lyhyt tai pitkä. Voin olla mitä tahansa.
Voin olla vanhempi tai pidempi. Voin olla mitä vain.
- No niin. Valmista? Lasketaan. - Viisi, neljä, kolme, kaksi!
Hetkinen. Käsikirjoitukseni hajosi.
- Mistä? Paskat. - Sivulta 11.
"Hän aloittaa päiväkodin.
Myöhästyminen voisi vaikuttaa koko elämään."
"Mal on oikeassa. Tämä on opinahjoni. Olen siellä legenda."
Ihmiset nauroivat. Minä vain...
Se tuntui upealta.
"Minullakin on."
Ei ollut juomaa, huumetta, naista eikä mitään,
joka koskettaisi 22-vuotiasta itseäni yhtä syvältä.
Olin taistellut sen puolesta kolme vuotta.
"Hyvä."
Nauru on... Sille ei voi mitään.
Tuntuu kuin löytäisi -
uuden ja odottamattoman tavan viestiä ihmisten kanssa.
Voi reagoida vain äänellä.
"...vitsailetko? Älä..."
Jos ääntä ei tule, ulos purskahtelee vain ilmaa. Se on rehellistä.
Gary David Goldberg nojasi taakse tuolissaan ja kysyi,
miksei kukaan ole kertonut tästä nuoresta.
Hienoa.
Seisoin puhelinkioskissa Pioneer Chicken -ravintolan edessä.
Agenttini puhui miljoonaluokan palkasta,
ja minä katsoin ruokalistaa toivoen, että olisi rahaa 1,99 dollarin siipiin.
Virallista sopimusta ei kuitenkaan voitu tehdä,
sillä NBC:n ohjelmajohtaja, ihmelapsi Brandon Tartikoff,
ei halunnut antaa minulle Alex Keatonin roolia.
Hän on hyvin pätevä ja taitaa komedian,
mutta hänen kuvaansa tuskin painetaan eväslaatikoihin.
Olisi ollut helppoa antaa minulle potkut ja korvata minut.
Siitä puhuttiin jatkuvasti pilotin kuvaamiseen saakka.
Tervetuloa Perhe on paras - kuvauksiin.
Andy, olemmeko valmiita?
Seuraavan tunnin tapahtumat määräsivät kohtaloni.
Valoja himmennetään.
Käynnistäkää videonauhurit. Käynnistäkää koneet.
Paul, ole hyvä.
- Pitäkää hauskaa. - Kolme, kaksi...
Olemme valmiita. Olkaa hyvät.
Haloo. Voinko kertoa hänelle, kuka soittaa?
Kimberly Blanton.
- Kimberly. - Anteeksi...
Kun improvisoin P-kirjaimen...
Alex P. Keaton tässä.
...tuntui kuin yleisö olisi tiennyt epätoivosta,
jota olin kokenut.
Hei. Anteeksi, että tulen ovelle itse. Palvelijamme on lomalla.
Jos Kimberly ei pidä perheestäsi sellaisena kuin se on,
ehkä hän ei ole huomiosi arvoinen.
Pidätkö hiuksesi noin vai nostatko ne ylös?
Michael J. Fox!
Tämä toimii.
Tajusin sillä hetkellä kaiken toteutuvan.
Äiti, mitä sinä teet?
Tilannekomedian oli tarkoitus keskittyä vanhempiin.
Ei banaaneita, äiskä.
Amerikka kuitenkin ihastui heidän poikaansa.
Keskity Michaeliin. Se auttaa häntä. Keskity nyt Michaeliin.
Selvä, hän pärjää.
Hän on upea näyttelijä.
Hänellä on ainutlaatuinen tilannetaju.
Huumorintaju tekee miehestä seksuaalisesti todella kiinnostavan.
Pappi ja rabbi ovat täällä.
Koska tajusit, että osaat naurattaa?
Jo lapsena.
Oli oltava hauska tai tapeltava.
Ajatuksena on aina saada korsto nauramaan,
ennen kuin tämä suuttuu. Se on turvallisempaa.
- Nyt. - Alex, myönnä se.
Olet hyvin erityinen.
Hyvä on. Minä...
En halua riidellä tästä.
Hra Fox lähetti minulle tämän eväslaatikon.
Siinä luki: "Brandonille rakkaudella, Michael J. Fox."
BRANDON, EN HALUA YLPEILLÄ, MUTTA...
Kun olen kanssasi, näen silmistäsi,
että olet keksinyt hauskan vitsin ja sinun on vaikea kertoa sitä.
Se on kurjaa. Todella vaikeaa.
Tarvitsen kovasti dopamiinia,
kun annos on lopuillaan. Tilanne on nyt sellainen.
Jähmetyn fyysisesti. Myös kasvoni jähmettyvät.
Se on kuin naamio. Minulla on Parkinson-naamio.
Minun on tehtävä kovasti töitä -
ja ponnisteltava hymyilläkseni ja ilmehtiäkseni.
Siitä seuraa tietynlainen ilmeettömyys.
Jos olisit innoissasi,
- miltä kasvosi näyttäisivät? - Tältä.
Tämä oli ammattisi.
Aivan.
Seis.
Selvä. Oletko lämmin? Alkaako sinua huimata?
Tulen hulluksi.
Selvä. Luemme pari sivua kirjastasi.
Selvä. "Kun isäni jäi eläkkeelle armeijasta..."
Suorista hieman.
Miksi haluat kertoa tarinasi nyt?
"Kun olin nuori, asiat tuntuivat tapahtuvan helposti.
Luin suuren kuvakirjan kannesta kanteen..."
Maailmani pienenee.
Pidän mielestäni. Se on osa itseäni.
En halua sen katoavan ennen aikojaan.
"Kun olin nuori, asiat tuntuivat tapahtuvan helposti..."
Tuleeko noin 20 vuoden päästä aika,
jolloin et voi enää kertoa tarinaasi?
Jos elän 20 vuoden päästä,
olen joko parantunut tai minut on säilötty.
"Minun oli syötävä lounasta... Minun oli syötävä lounasta pillillä."
"Kasvoilleni oli muovattu kerroksittain vaahtomuovia,
jossa oli jakkihärän karvoja." Tämä on...
- Kuka sen kirjoitti? - Joku kusipää.
Se oli B-luokan elokuva.
Mutta lähistöllä oli ammattilaisia.
Mitä he tekivät?
Bob Zemeckiksen ja Steven Spielbergin elokuvaa. Entä näyttelijät?
Crispin Glover.
Vihlaisi hieman, että Crazy Crispin pääsi Spielberg-elokuvaan,
ja minä...
Kuvasin B-luokan ihmissusielokuvaa lukiolaisille.
PERHE ON PARAS
Pari päivää joululoman jälkeen -
Gary David Goldberg kutsui minut toimistoonsa.
Hän sanoi haluavansa tunnustaa jotain.
"Sain Steveniltä tämän käsikirjoituksen juuri ennen kauden alkua."
Kun Gary sanoi "Steven", se tarkoitti Spielbergiä.
"Steven halusi sinut pääosaan.
He kysyivät, voisinko mitenkään päästää sinua sarjasta.
En kertonut siitä, koska se oli mahdotonta."
SISÄLLÄ AUTOTALLISSA - PÄIVÄLLÄ
LÄHIKUVA
KELLO TIKITTÄÄ
LISÄÄ KELLOJA PALJASTUU
"Kuvaukset aloitettiin Eric Stoltzin kanssa,
mutta hän ei tunnu sopivan rooliin."
NIKE-KENGÄT
SKEITTILAUTA LATTIALLA
"Tästä tulee kallista, mutta he haluavat kuvata uudelleen."
SORMET KÄÄNTYVÄT NYRKKIIN
Olin häkeltynyt.
KOVA RÄJÄHDYS
Onko muuta?
"Et voi olla poissa sarjan kuvauksista."
Sopimus oli tehty.
Kuljettaja haki minut klo 9.30.
Ajoimme Paramountiin,
jossa kuvasin päivisin sarjaa Perhe on paras.
Hei, mitä kuuluu?
Pystytkö hoitamaan kaksi työtä?
Minua kutsutaan.
Klo 18 toinen kuljettaja haki minut, ja ajoimme -
jollekin kaukaiselle kuvauspaikalle.
PALUU TULEVAISUUTEEN
Olkaa hyvät!
Hetkinen, tohtori.
Tarkoitatko, että rakensit aikakoneen -
DeLoreanista?
Olin kuvauksissa lähes aamunkoittoon saakka.
Siinä vaiheessa kömmin pakettiauton tavaratilaan -
tyynyn ja peiton kera -
ja kolmas kuljettaja vei minut kotiin.
Sain nukkua kaksi tai kolme tuntia.
Sitten ensimmäinen kuljettaja palasi asuntooni -
antamani avaimen kera,
keitti kahvia -
ja avasi suihkun.
Sitten kaikki toistui saman kaavan mukaan.
Hei!
- Myöhästyit tunnin. - Niinkö?
Millainen uusi työ on?
Todella mahtava. Oikein hieno.
Tuo on kyytini. Aloitan aikaisin.
- Klaffi. - Olkaa hyvät!
No niin, pojat ja tytöt!
Kolme ja puoli kuukautta -
Paluu tulevaisuuteen ja Perhe on paras veivät kaiken aikani.
Otto nro 22.
Sekoitin kuvauspaikat välillä mielessäni.
En tiennyt aina, kuka olen.
Olet tehnyt töitä joka iltapäivä ja ilta kahden viikon ajan.
Miten mikään olisi tuntunut hyvältä?
- Miten voit? - Hyvin. Entä sinä?
Hyvin. Olen väsynyt.
- Mitä tapahtui? - Löin pääni.
Kävelin vauhdilla ja kaaduin huonekaluun.
Osuin siihen eri tavalla kuin yleensä. Löin kasvoni siihen.
Makasin hetken maassa.
Tajusin, että nyt sattui pahasti.
Sitten alkoi muodostua mustelma. Silmäni mustuivat.
Tämä silmä muuttui täysin mustaksi. Kävin röntgenissä -
ja sain tietää murtaneeni kaikki posken ja silmän alueen luut.
Jouduin leikkaukseen. Kaikki korjattiin. Siihen laitettiin nauloja.
Tähän ja tähän.
- Tähän. Kyllä. - Naulojako?
Niin. Murskasin kasvoni. Sellaista sattuu.
Kuuluu asiaan, että kaadun.
- Se on tosiasia. - Parkinsonin tauti ja painovoima.
Aivan. Vaikka kaatuja on minun pituiseni.
Selvä. Jatketaan hommia.
Minun tarinani. Otto nro kaksi.
Voi jessus. Pääni.
Missä helvetissä olen?
Haloo?
"Mike, näimme elokuvan."
Minkä?
"Sinun elokuvasi. Paluu tulevaisuuteen."
Agenttini soitti minulle.
Anteeksi, Pete. Olin huono.
Jos tämä oli lopun alkua, matka oli ollut helvetinmoinen.
Olen Roger Ebert, Chicago Sun-Timesin elokuvakriitikko.
Ja minä Gene Siskel, Chicago Tribunen elokuvakriitikko.
Paluu tulevaisuuteen on aikamatkaelokuva. En pidä niistä,
koska menneisyyttä ei voida yleensä muuttaa.
Se tarkoittaisi, että elokuvan alussa näkemämme -
olisi ollut valhetta.
Paluu tulevaisuuteen onnistui keksimään ratkaisun ongelmaan,
ja ilahduin siitä kovasti.
Tämä on suosikkielokuvani kesäkaudella.
Michael J. Foxin suoritus on todella valloittava.
Tajusin, että olin vasta alussa.
STEVEN SPIELBERG ESITTÄÄ
1. "PALUU TULEVAISUUTEEN"
Mitä ajattelet elokuvan vastaanotosta?
Se on ilmiömäinen.
- Se on pelottavaa. - Hyvin pelottavaa.
- Pysytkö samana miehenä? - Pysyn.
- Hoidatko tämän hyvin? - Kyllä.
Studio Cityn alueella on lehtikioski.
Pistäydyin siellä toisinaan.
En katsellut Hustleria enkä Juggsia.
Kävin katsomassa erilaisia kansikuvia itsestäni.
GQ, US, People, Rolling Stone.
Playgirl, TigerBeat, TV Guide.
Variety, McCall's, The Star, The Globe.
Seventeen, 16, Mad, Cracked ja muut.
Minne katsoinkin, näin oman kuvani.
Yksikään kuva ei edustanut aitoa itseäni.
Kuka se olikaan.
Hän on alalla suositumpi kuin kukaan koskaan. Tässä on Michael J. Fox.
Michael J. Fox!
Michael J. Fox on kanssamme tänä iltana.
Eikö olekin mielettömän hienoa?
On. Koko perheen lennättäminen tänne oli kallista, mutta olen iloinen...
Onnittelut.
Paluu tulevaisuuteen on yhä suosituin.
ONNISTUUKO HÄN KAHDESTI?
Se saa kilpailijan tänä viikonloppuna.
Toisen Michael J. Fox -elokuvan. Menestyykö se paremmin?
En tiedä.
Michael J. Foxin suosio on ilmiömäistä.
119,8 MILJOONAA DOLLARIA KAHDEKSASSA VIIKOSSA
Sano Spielbergille,
etten voi sitoutua siihen.
Menestyksesi salaisuus?
MENESTYKSENI SALAISUUS
Tämä on...
Olin sanomassa, että näytteleminen on elämäni.
Television Emmy-palkinnot jaettiin, ja voittajat ovat...
ERINOMAINEN KOMEDIANÄYTTELIJÄ
En voi uskoa tätä! Tämä on upeaa!
Tunnen itseni 120-senttiseksi.
Sinun nimesi yhteydessä mainitaan aina sana hurmaava.
Eikö se ala vähitellen ärsyttää?
Äitini kirjoittaa lehtijutut.
Niinkö?
Michael Fox on söpö.
Michael Fox on todella söpö. Lähtisin treffeille milloin vain.
Älä käsitä väärin. Minulla oli oikein hauskaa.
- Kenen kanssa harrastat seksiä? - Kenen kanssa?
En halunnut kysyä. Shelley kysyi. Halusin palata...
Kysyit kuitenkin.
Koska...
En tajua sitä vieläkään.
En vieläkään tajua, mitä ihmiset näkevät.
En tiedä, voinko mainita suosikkioluttani.
Se on kanadalaista. Sen logossa on sarvipäinen eläin.
Eräänä aamuna tirkistin ulos ikkunasta ja näin olutrekan.
"Lähettäjällä on näitä yllin kyllin", kuljettaja sanoi.
Minulla oli Ferrari, Range Rover, Jeep Cherokee -
ja avoauto Mercedes 560 SL.
Alkoholi oli ilmaista. Olin usein kunniavieras.
Minut pysäytettiin Ferrarissani, kun olin matkalla töihin.
Poliisi kumartui eteenpäin ja sanoi:
"Mike, oletko se sinä?" Vastasin olevani.
"Auto on suuri. Ole varovainen."
Ajoin Ventura Boulevardia 150 km tunnissa.
Hän sanoi vain pitävänsä sarjasta.
Kysyin, siinäkö kaikki.
- Viisi askelta eteenpäin. - Selvä.
Jos vasen jalka kenkkuilee, pysähdy ja lepää, kun voit.
En pysäytä sinua. Pysähdy, kun voit.
- Polveni lukittuvat. - Hyvä.
- Pystyn tähän ilman... - Keskity.
Jousta. Tunne kantapäät. Käänny. Luota itseesi.
Oli aika,
- jolloin olin maailman kuningas. - Hyvä. Golf-asentoon. Älä lukitu.
Minulla oli oma roolini.
Siitä kannattikin olla surullinen.
Mitä Tracylle kuuluu?
Hän on yhä naimisissa kanssani.
Kun on nuori ja noussut nopeasti suosioon,
ei tiedä, mikä on aitoa.
Kuvaajat piiloutuivat pensaaseen, kun olin uima-altaalla.
Kävelin kadulla hattu päässä. Minulla oli aurinkolasit. Piileskelin.
Se on hevonpaskaa. Se ei ole aitoa.
- Suuri askel oikealle. - Eikä.
Suuri askel oikealle. Hyvä. Golf-asentoon.
Hyvä. Meidän on harjoiteltava tätä.
Ajatusprosessin hidastamista.
- Sinun on kehitettävä tätä aluetta. - Aivan.
- Sinun on hidastettava. - Aivan.
Eikö vain? Nouse golf-asentoon. Kantapäille.
- Oletko valmis? - Olen.
Astu tuolin ympäri.
Parkinsonin tauti oli katastrofi.
Se on kuitenkin todellista.
Kun käsivarteni heilahtaa ylöspäin tai käteni alkaa nykiä,
se on todellista.
Käänny. Varmista, että olet paikoillasi.
Hyvä. Varmista asentosi.
Ei pysty kävelemään eikä menemään vessaan.
Se on todellista.
Hitaasti eteenpäin.
Kaunista. Upeaa. Tiedän, että pystyt siihen.
- Pystyn siihen. - Eikö niin?
Minua ärsyttää, että jalkani eivät...
- Se tapahtuu yhtäkkiä. - Aivan.
En tajua menettäväni hallintaa.
- Makaan yhtäkkiä... - Juuri se...
Puhumme siitä aina. Olet vilkas luonne.
- Haluan saada valmista. - Sinun on hidastettava.
Lihaksesi ovat riittävän hyvässä kunnossa, jotta ehdit kompensoida,
- kun jokin menee pieleen. - Miksi pinkaista kun voi rynnätä?
Aivan. Tajuatko? Tuo oli vielä parempi.
On eri asia puhua elokuvatähdelle kuin TV-näyttelijälle.
Olen nyt paljon vaikuttavampi.
Niin olet. Onko elämäsi muuttunut tämän takia?
Ei oikeastaan.
- Joanille. - Kenelle?
Joanille. J-O-A-N.
Nimikirjoitukset -
ja kiirehtiminen seuraavaan haastatteluun -
kuuluvat Michael J. Foxin ja elokuvan markkinointiin.
Perhe mietti varmaan, millainen hänestä tulisi,
kun hän jätti lukion kesken.
Kun vierailemme Michaelin luona, vietämme aikaa hänen kanssaan -
ja käymme kaikissa tilaisuuksissa, jonne hän haluaa viedä meidät.
Emme kuitenkaan -
ole juuri omaksuneet viihdealaa.
Takapihalla hän on vain Mike Fox,
ei tähti Michael J. Fox, jonka ihmiset tuntevat.
Matkat kotiin Los Angelesista auttavat hänet pitämään jalat maassa.
He eivät anna minun käyttäytyä ääliömäisesti.
Hyvin hiljaa.
Olen kai aina halunnut loistaa, ehkä myös pikku...
Eikä. Valmista. Lasketko uudestaan, Andy? Minun on...
Viisi, neljä, kolme, kaksi.
Olen kai aina halunnut loistaa,
jo pikkupoikana.
Voittaminen ei ollut tärkeää.
Nautin täysillä kilpailusta.
Olen aina tuntenut syvällä sisimmässäni...
Kadotin rytmin. Voimmeko aloittaa alusta?
- Toki. - Yritän saada tähän potkua.
Minut otettiin sarjan kuvauksissa vastaan kuin tuhlaajapoika.
Olin loppujen lopuksi tähti.
Teetkö tämän nyt?
Tajusin, ettei se toimi tuolla.
Haittaako tämä sinua?
- Ärsyttääkö? - Ei. Kohtauksia on -
- vain uusittava.
- Montako? - 38.
En uskonut käyttäväni suosiota hyväkseni.
Oikeasti muut kuitenkin sietivät törkeää käytöstäni.
Yritän vain ymmärtää.
Jos jokin on mielestäsi väärin,
kerro, koska olen hämilläni.
Olin "Hollywoodin prinssi".
Olin suuri. Mielettömän suosittu.
Sen luulee olevan tiiltä ja kiveä,
mutta se onkin paperia ja höyheniä.
Se on harhakuva.
Mitä?
Alex P. Keaton opiskelijoiden tervetulokomiteasta.
Onnittelut.
Eikä. Anteeksi. Voinko odottaa tässä hetken?
Kyllä kai.
Tracy Pollan ilmestyi silloin elämääni.
Tracy tuli New Yorkin teatterimaailmasta ja teki työnsä hyvin.
Laita se alas. Etkö näe, että maalaan sitä?
Se oli selkeä vastakohta omalle naurattajan tyylilleni.
Onko työn nimi "Etsi omena"?
Voisin selittää abstraktin taiteen käsitteen,
mutta se olisi ajanhukkaa.
Et ollut tavallinen valinta.
Et ollut pirtsakka etkä perinteinen blondi.
- Et myöskään viisastelija. - En niin.
- Et ole sellainen, vai mitä? - En.
Olin yllättynyt, että pääsin sarjaan.
En tiedä, olisinko itse valinnut itseäni.
- Miksi sinut valittiin? Oliko kyse... - Uskon,
että he halusivat jonkun hyvin erilaisen Alexin hahmon vastapainoksi.
Uskon,
että he näkivät minussa jotain erilaista.
Pidimme eräänä päivänä lounastauon.
Naiset, elämä, kuolema ja taide.
Menkää paikoillenne. Viisi, neljä, kolme...
Jatkoimme lounaan jälkeen samoilta paikoilta.
Valmista. Olkaa hyvät.
Minä toin sinulle jotain.
Toitko?
Picasson työt olivat alennuksessa.
Ostin sinulle sellaisen.
Hyvin kultaista.
Kun hän alkoi puhua, haistoin valkosipulin -
ja halusin pitää hauskaa hänen kustannuksellaan.
"Söitkö lounaaksi merirapua?"
Hän oli ensin vaiti.
Ilmekään ei värähtänyt.
Sitten hän katsoi minua silmiin ja sanoi hitaasti:
"Tuo oli ilkeää ja töykeää. Olet täysi kusipää."
- Hei, Ellen. Oletko valmis? - Olen. Mennään.
Selvä.
Aivan.
Minulle ei puhuttu niin.
Tämä nainen ei pelännyt lainkaan tyyppiä, joka kuvittelin olevani.
Sika on sika, vaikka hän olisi elokuvatähti.
Oliko hän oikeassa? Olitko mulkku?
Olin aikamoinen mulkku.
En tajunnut, että hän vitsaili.
Kukaan muu ei toiminut niin.
Minusta ei vitsailtu.
Kuin hän olisi tökännyt minua -
ja nähnyt pinnan alla pienen pelokkaan pojan,
jonka hän paljastaisi.
Rakastuin häneen sillä hetkellä.
Hyvä on.
Anna kun...
Aivan.
Hyvä on. Ei hullumpaa.
Tuota noin. Selvä.
Hyvä on. Anna minun...
Hyvä.
No niin. Rauhallisesti.
Hyvin helppoa.
En ole tavannut ketään kaltaistasi.
Tuntuu kuin näkisit lävitseni.
Huomaan itsestäni puolen,
jota en halua myöntää. Se on pelottavaa.
Sitten Tracy sai osan elokuvassa, jota kuvasin Manhattanilla.
Vietimme aikaa yhdessä.
Kerro työstäsi.
Minun pitäisi kai olla vaikuttunut.
Eikä.
Hän pääsi seuraamaan hektistä elämääni eturivistä.
Tracy ymmärsi sen hinnan.
Olisi ollut erehdys kadottaa itseni juhlavassa elämässäni.
- Onhan sinulla numeroni? - On.
Soita minulle.
Soitan kyllä.
- Rakastan sinua. - Niin minäkin sinua.
Tuota...
Me rakastamme toisiamme.
Sanoimme sen ja tiedämme sen.
Vain se on tärkeää. Ei ole väliä, mitä nyt tapahtuu.
Mitä nyt tapahtuu?
- Katso tätä. - Nosta se.
HOWARDILLE, PARHAIN TERVEISIN
On hassua, että se on omistettu Normille tai Fredille tai jotain.
Aivan. Ostin sen Strandin kirjakaupasta dollarilla.
Kun aloimme seurustella, olin rakastuneempi kuin hän, ja olen yhä.
Sinun on vastattava moniin viesteihin.
- Aivan. - Vastaa tuohon.
Ja... Odota.
Parempaa.
Et ole vastannut neljään Aquinnah'n viestiin.
Tiedän. Yritin eilen.
- Vastaa siis tähän. - Niin.
"En ole nähnyt sinua.
- Olet rakas." - Haluan nähdä hänet.
- "Haluan nähdä sinut." - Katsotaan.
Haluan nähdä sinut. Ranta odottaa sinua.
Selvä.
- "Ranta odottaa sinua." Eikä. - Tai jotain sellaista.
Odotan sinua rannalla.
Haluan päästä rannalle.
Haluan päästä kanssasi rannalle.
Haluan mennä kanssasi rannalle.
Kuvaile häntä.
Kirkas.
- "Haluan nähdä sinut. Olet rakas." - Olet rakas. Siinä se.
Tuntuu, että hän on hyvin rehellinen.
Aivan. Hyvin rehellinen.
Hän on hyvin selkeä ja rehellinen.
Vaikka olisin Englannin kuningas, hän olisi oma itsensä.
Vaikka olisin Elvis, hän olisi oma itsensä.
Siihen voisi laittaa tätä.
- Selvä. Soseuta se. Pitelen kulhoa. - Se on kovaa.
- Käteeni sattuu. - En voi edes pitää kulhoa.
Perheeni ei tunteile, kun olemme yhdessä.
He eivät sääli minua -
eivätkä surkuttele minua -
tai kohtele minua pyhimyksenä...
Se olisi pahinta, mitä he voisivat tehdä.
- Odota. Voinko kertoa... - Mitä?
Keskustelimme tästä.
Hänen puhelimessaan -
on noin miljoona vastaamatonta viestiä.
Minä olen usein...
- Kyseletkö häneltä? - Harvoin.
Kysyn vain, onko hän kunnossa, ja kerron rakastavani häntä.
- Enkä saa vastausta. - Et saa vastausta.
Mutta noin viikon kuluttua -
lempeästä viestistäni -
saan mukavan viestin, joka ei ole vastaus.
Hän sanoo: "Toivottavasti olet tyytyväinen päätöksiisi."
Selvä. Kiitos.
- Hienoa. - Olet luonnollinen, isä.
- Mitä teet? - Voisit harkita -
tästä työtä itsellesi.
Muutuit juuri onnenkeksiksi.
Haluan vastata:
"Hei, olet rakas. Mietin sinua. Mitä kuuluu?"
- Et sano sitä. - Tiedän.
- Siitä tulee... - Ja myös...
Sitten ajattelen,
ettei tästä tule mitään. Painelen puhelinta.
- Päädyn kiinalaiselle nettisivulle. - Niin.
Tracy tuli raskaaksi kuukausi häiden jälkeen.
Olkaa hyvät!
Michael!
Mies oli lähes aina töissä -
ja nukahteli synnytysvalmennuksessa.
Michael.
Vauva pitää hevosista.
Rajua kyytiä.
Kerro, miten perhe voi. Millaista isyys on?
Isyys on hienoa.
Olen varma, että kaikki isät tietävät, miten hienoa se on.
Hän on poikani. Meidän poikamme.
Vaimoni on tehnyt enemmän kuin minä.
Entä perheen ja työn tasapaino?
Teet yhä kovasti töitä.
Michael!
Elämäni oli niin kiireistä, että vaimoni mietti,
mihin oikein oli ryhtynyt.
Kaipasitko Michaelia viime vuonna?
Kaipasin. On hienoa saada hänet kotiin.
- Hänellä on kotona pieni versioni. - Aivan. Miniversio hänestä...
Yhdessä vuodessa -
lahjakkaasta vähän yli 20-vuotiaasta näyttelijästä oli tullut yksinhuoltaja.
On oltava tyytyväinen itseensä ja perheeseensä.
On rakastettava itseään ja ihmisiä ympärillään.
Minä tein yhä töitä.
Kuvasin viidettä elokuvaani alle kolmessa vuodessa.
Elämäni oli hyvin suppeaa.
Hän on pelkuri.
Sitä ruokkivat pelko ja eristäytyminen.
Näyttelijöillä on usein puutteellinen itseluottamus.
Hei, huomenta, hra Eastwood.
Näyttelijän tavoitteena on erityisesti -
esittää olevansa joku muu.
Olet vain pelkurimainen ääliö!
Näyttelemään pääsevät joko riittävän onnekkaat tai epävakaat...
Kuka helvetti luulet olevasi?
...ja epävarmuus omasta itsestä vain kasvaa.
Ja sinä.
Se jäytää aina.
En tiedä sinusta.
Ajatus, että on teeskentelijä ja huijari.
Vihaan elokuviasi.
Millainen on tavallinen -
päivä Michaelin, Tracyn ja Samin elämässä?
Lähden aamulla töihin. Kun tulen kotiin, kaikki nukkuvat.
Siinäpä se.
Isä oli ollut huonovointinen noin kuukauden.
"Isäni oli viety kiireesti sairaalaan.
Isä oli ollut huonovointinen noin kuukauden.
Ensin petti sydän, ja seuraavaksi munuaiset.
En tiennyt, että se vuoden 1990 päivä oli minulle tietynlainen kynnys."
Anteeksi.
Nämä kokemukset koskettavat. Kun tätä lukee,
niihin törmää yhtäkkiä.
Lauseet tuntuvat hyvin rankoilta.
Mikä kynnys?
Se oli aikuisuus. Todellisuus.
Elämä.
Voi jessus, sehän on vain oma sormeni.
Ongelma oli siinä.
En kuitenkaan hallinnut sitä. Joku muu hallitsi.
Vainoharhaisinkaan kuvitelma ei olisi voinut sisältää -
kahta sanaa, jotka neurologi julisti sinä päivänä.
Parkinsonin tauti.
Kysyin häneltä, tietääkö hän, kuka olen.
Minun ei kuulunut sairastua siihen.
PARKINSONIN TAUDIN YMMÄRTÄMINEN
VARHAISET MERKIT JA OIREET HOITO JA TUKI
Sain häneltä esitteen.
En tiedä, kummalla oli parantumaton aivosairaus. Molemmat näyttivät iloisilta.
Hän lausui sanat etenevä, rappeuttava -
ja parantumaton.
Hän sanoi, ettei peliä voi voittaa. Sen voi vain hävitä.
Muistan seisoneeni kadulla miettien syytä.
Elämäni romahti.
Olisi pitänyt tajuta,
että se oli menestykseni hinta.
Kerroin uutiset Tracylle.
Hän kuiskasi: "Myötä ja vastoinkäymisissä."
Rentouta pää täysin.
Selvä. Hyvä. Katso nyt sormeani. Avaa silmät.
Katso tänne.
Kyllä. Ylös. Hyvä.
Tee näin.
Oikein hyvä. Hienoa.
- Pärjäät hyvin. Odota. - Olen vahva mies.
- Niin olet. - Hyvin vahva.
Sinä siis pukeuduit kiireessä -
ja löit pääsi sängynpäätyyn?
- Kyllä. - Selvä.
Milloin olkapää meni sijoiltaan?
- Samoihin aikoihinko? - Kyllä.
Kaikki tapahtui... Se oli kuin tapaturmafestivaali.
- Voit käydä kotonani. - Selvä.
- Kaikki tapahtui samassa paikassa. - Mitä väliä?
Purista kättäni.
- Miltä tuntuu? - Hyvältä.
Selviydyn kyllä.
- Niinkö? - Kyllä.
Mitään ei tarvitse amputoida.
- Ei. Vain pääni. - Selvä. Hyvä.
- Sinun pääsi? - Kyllä vain.
Selvä.
Tracy on fiksuin tuntemani ihminen.
Hän on oppinut kestämään kaikenlaista.
On varmasti turhauttavaa kantaa taakkaa,
joka ei ole hänen omansa.
Taakka on minun, mutta hän jakaa sen kanssani.
Hän itse asiassa kantaa suurempaa osaa taakasta.
Otatko ensimmäiset lääkkeet, kun olet vielä sängyssä?
- En. Nousen sängystä. - Selvä.
- Joskus Michael viivyttelee... - Niin.
...jos hänellä on tekemistä.
Hän ajattelee, että odottaminen tehostaa lääkkeen vaikutusta.
Hän on kokenut kaiken kanssani.
Yritän keksiä, miten sen saa onnistumaan.
On aistittava tunnelmaa ja elettävä.
Voin kävellä hieman. Tällä tavalla.
Hän saa kaiken toimimaan.
- Minä kävelen. - Aivan.
- Hyvää työtä. - Niin.
- Onko se täällä? - On.
Hidasta hieman. Selvä.
Takerruin pakofantasioihin.
PARKINSONIN TAUDIN HISTORIA
Toivoin, että diagnoosi olisi erehdys.
PÄÄASIASSA IKÄÄNTYNEIDEN SAIRAUS
MIEHILLÄ 72 VUODEN IÄSSÄ
Olin alle 30-vuotias.
Miten oli mahdollista, että sain vanhojen ihmisten sairauden?
Oireisiin kuuluvat lihasjäykkyys,
hitaus, rajoittuneet liikeradat, vapina,
räpsyttelyn hidastuminen ja alentunut kyky tuottaa ilmeitä.
Ajattelin, että räpsyttelyn ja ilmehtimisen rajoittuminen -
tuntuisi miellyttävältä kuvauksissa.
Se vähentäisi liikaa yrittämistä.
En kuitenkaan ollut parempi. Olin vain sairaampi.
Minkä neuvon antaisit tautia sairastavalle?
Tärkeintä on olla rehellinen itselleen.
Tässä on Johnny.
Vasen käteni alkoi vapista hallitsemattomasti.
Aloitetaan. Illan show on mahtava.
Hra Michael J. Fox on vieraamme.
Sain sisätautilääkäriltä lääkemääräyksen.
Sinemet imeytyy aivoihin ja muuttuu dopamiiniksi,
välittäjäaineeksi, jota tautia sairastava ei voi tuottaa -
riittäviä määriä.
LÄHETYS KÄYNNISSÄ
Olen iloinen Michael Foxin vierailusta.
Hän on hyvin lahjakas nuori mies...
Kutsukaa hänet lavalle.
En syönyt lääkkeitä hoidon tai elämänlaadun takia.
Syitä oli vain yksi.
Niin.
Salailu.
Kannoin irrallisia tabletteja -
paitojeni ja housujeni taskuissa.
Kuin halloween-karkkeja.
Taudille ominainen vapina alkaa raajan ollessa levossa.
Pystyin peittelemään vapinaa nypläämällä esinettä vasemmassa kädessä.
Päivä toisensa jälkeen. Tuntikausia.
En kuule, mitä sanot.
Ulkoa kuuluu meteliä.
Voinko soittaa takaisin?
En ajatellut hetkeäkään kertovani sairaudesta kenellekään.
Minulla oli töitä.
Yritin teeskennellä, että mitään ei tapahtunut.
Et voi tehdä näin.
Et voi valehdella, huijata ja keplotella. En hyväksy sitä.
Pääset vain tällä kerralla pelkällä varoituksella.
Pidän älyköistä, jotka eivät ymmärrä omaa parastaan.
Mestarimanipuloijista, jotka luulevat manipuloivansa muita -
mutta manipuloivatkin itsensä -
hallitsemattomaan tilanteeseen.
Olin lääkkeiden käytön virtuoosi.
Halusin olla huipulla juuri oikealla hetkellä.
Tarvitsen lääkkeitä.
Pidetäänkö tauko?
Olisi pitänyt lopettaa jo hetki sitten, koska tarvitsen lääkkeitä.
- Se vie vain hetken. - Selvä.
Otat lääkkeen ja odotat. Miltä se tuntuu?
Samalta kuin bussin odottaminen.
Sanon odottavani bussia.
Ihmiset ymmärtävät sen.
Se alkaa vaikuttaa. Hienoa.
Se vaikuttaa tänään nopeasti.
Mumisen yhä hieman, mutta oloni on hyvä.
Olen paikoillani.
Odotatko bussia yhä?
En. Olen bussissa.
Se on suuri helpotus. Tuntuu, että olen taas oma itseni.
Lääke tekee minusta taas itseni.
Valmista.
On.
Tunsin kipua.
Näyttäkää.
Olin vääntänyt itseni epämukaviin asentoihin -
kätkeäkseni vapinan.
Selvä. Klaffi.
Selvä. Uudestaan.
Näen kirjaimet R-E-C.
Aivan. Se äänittää.
Minulla ei ollut ruokahalua.
Se oli tekosyy jäädä pois perheen illalliselta.
Kuvittelin, että taudin miettiminen kiihdyttäisi sen etenemistä.
Join unohtaakseni.
Halusin paeta.
Se oli piilopullojen aikaa.
Piilotin niitä autotalliin -
ja avasin kaksi viinipulloa,
jotta Tracy luulisi, että joimme vain yhden.
Aloin juoda margaritan ennen viimeistä ottoa.
Jack Daniel's jäillä, kiitos.
Michael J. Fox aloittaa elokuvan hienosti -
mutta menettää otteensa. Peukku alas.
Minä en epäröi ollenkaan. Peukku alas.
Sitten kaikki alkoi horjua.
Tenavatähdet ei ole kummoinen tarina.
Mietin, miksi Michael J. Fox näytti olevan hukassa -
useimmissa tärkeissä kohtauksissa.
Tässä toinen elokuva, joka ei kanna loppuun saakka.
Joe-sedän perilliset.
Michael J. Fox astui ansaan.
ONKO FOX TIENSÄ PÄÄSSÄ?
He haluavat esittää hyväntekijöitä.
- Miksei pahiksia? - Aivan.
Esittäkää pahiksia. Ihmiset pitävät siitä.
Nicky!
Tämä on sontaa, Angie.
Suuren budjetin ja yleisön elokuva.
Tämä paska menee toisesta korvasta sisään ja toisesta ulos.
Olin synkeä ja vihainen.
Eräs mies etuili minua kaupassa.
Kysyin, olenko näkymätön.
Hän sanoi, että olen.
Tartuin häntä paidasta ja käskin hänen painua vittuun.
Sanoin katkaisevani hänen kaulansa.
Sanoin, että se olisi päivän paras hetki.
Mies perääntyi, ja kaikki lähtivät.
Sanoin voivani olla sellainen.
En tiennyt, mitä tapahtui tai mitä oli tulossa.
Halusin juoda neljä lasia viiniä -
ja ehkäpä myös paukun.
- Olitko alkoholisti? - Ehdottomasti.
Olen ollut nyt 30 vuotta raittiina.
Mikä on sellaisen käytöksen syy?
Sen ytimessä on pelko.
Juhlimme sinä iltana rajusti.
Olimme juoneet kolme kannua margaritaa, kun ohjaaja päätti kuvaukset.
Voi luoja.
Näin jalat. Ne olivat Tracyn.
Jaloissa oli kengät. Voi paska. Mitä kello oli?
Hän ei näyttänyt olevan vihainen.
Hän suhtautui surkeuteeni välinpitämättömästi.
Hän kysyi, haluanko tätä -
ja haluanko olla tällainen.
Katsokaa tänne.
En ole koskaan pelännyt niin kovasti.
Tracy!
Kylpyamme oli turvapaikkani.
Tuntikausia joka päivä.
Halusin pitää pääni veden pinnan alla.
Oli kärsittävä ja vajottava mahdollisimman alas.
Kuulin vain vaimeasti käteni vapinan.
Alkoholi oli vetänyt minut alas,
mutta raittius oli pahempaa.
En voinut enää paeta itseäni.
Raittiuden alkuaika oli kuin puukkotappelua komerossa.
Miksi?
Totuuden takia.
En ollut kohdannut sitä.
TERVETULOA MAAN PÄÄLLE
Halusin paeta maailmaa.
Halusin olla muualla ja tehdä jotain muuta.
Pakenin tekemään elokuvia muualle maailmaan.
Kotona ei voi teeskennellä, ettei Parkinsonin tautia ole.
Se on koko ajan läsnä.
Kun on maailmalla muiden ihmisten kanssa -
eivätkä muut tiedä sairaudestani, en ole sairas.
Tracylla oli hyvin vaikeaa.
Hänen kärsivällisyytensä oli loppumassa.
KLO 6.35 16.3.1996
Meillä oli nimittäin kaksoset.
Aquinnah ja Schuyler.
Kun palasin perheeni luokse,
Sam oli iloinen mutta myös vihainen.
KLO 6.55 4.7.1996
Äiti, yritän...
On aika.
Mitä siis tein?
- Käänny vasemmalle. - Tämä horjuu.
Pärjäät hyvin. Osaat tämän.
Juuri noin. Mene. Jatka ajamista.
Tein päätöksen.
SPIN CITYN PILOTTI
Palasin televisioon.
KÄSIKIRJOITTAJAT
Ajattelin, ettei ole mitään yhtä hienoa kuin tulla kuvauksiin,
sanoa vuorosanansa ja saada ihmiset ulvomaan naurusta.
Daily News kirjoittaa, että söimme illallista yhdessä,
joten voisimme syödäkin.
Washington Post kertoo, että harrastamme seksiä.
- Saitko mielipideluvut? - Ne ovat tässä, Mike.
Arvostelut olivat mahtavat. Luvut ennustivat pitkää menestystä.
KLO 13.28 27.2.1996
Aikataulut sopivat täydellisesti perhe-elämään.
Schuyler, kävele tänne.
Tilanne oli lähes täydellinen.
Se on vakuuttavuutta.
Saan ihmiset uskomaan, mitä haluan.
Se on työni ja lahjani.
Olit upea.
Niin. Eipä mitään.
Oli hauskaa teeskennellä.
Onko pormestarin lakkopuhe valmis?
Tein sitä koko yön.
Hyvä on. Esiinnymme odotettua aiemmin.
Päivätyö studioyleisön edessä on stressaavaa.
Se pahensi oireitani.
Koko vasen käteni alkoi vapista.
Se sai koko kehoni tärisemään.
Aloin vääntelehtiä.
Sitten makasin lattialla ja odotin.
Yleisö odotti minua lavalle esiintymään.
Kuulin heidän jalkojensa kahinan ja heidän äänensä.
Ole hyvä ja tule mukaan.
Laskin jatkuvasti,
milloin olin viimeksi ottanut lääkkeen ja kauanko sen vaikutus kestäisi.
Jos varoitus -
tuli kesken neljän tai viiden minuutin kohtausta,
en voinut mitenkään estää oireiden palaamista.
Fred ja Joe, hauska nähdä teitä, kuten aina.
Mietin vain...
Kukaan perheeni ulkopuolinen ei kuitenkaan tiennyt siitä.
Elän valheessa.
En voi jatkaa. Tämän on loputtava.
Huomaa, miten ihmiset alkavat katsoa,
tuijottaa, arvostella -
ja kurkistaa syvälle sielun syövereihin.
- Valmista. - Kamerat.
OHJAAJA: A. CADIFF KAMERA: D. QUINLAN
Olemme valmiita.
- Entä tämä? - Hyvä.
Aloitetaan.
Minulle vaikeinta on hillitä itseäni -
ja olla tilanteen vankina ilman ulospääsyä.
Ajattelin joskus, ettei tästä ole ulospääsyä.
KESKIVIIKKOISIN KLO 20 ALKAEN
Löin seiniin nyrkin kokoisia reikiä.
Salaisuudet pahentavat sairautta.
Jos olosi on hyvä, voit päästää irti tangosta.
Jos et päästä, yritä siirtää paino pois oikealta kädeltä.
Hyvä. Olen tässä.
Hyvä. Siirrä oikeaa jalkaasi hieman oikealle.
Enemmän. Hyvä.
Mitä tapahtui?
Katsotaan, pysytkö tässä.
Satutin itseni taas.
Kompastuin mattoon ja mursin käteni.
Siihen laitettiin nauloja.
Niitä ympäröivä alue tulehtui,
ja oli mietittävä sormen poistamista.
Sitten mursin käsivarteni.
Läheiseni käskivät minun olla varovainen.
Sanoin, ettei kyse ole siitä.
Tällaista vain sattuu.
Parkinsonin tauti saa kompastumaan ja kaatumaan.
Yritä kohottaa rintaasi hieman enemmän.
No niin.
- Hyvää työtä. - Älä laita Mikeya nurkkaan.
Kun alat puhua vaikeista asioista,
lähestyt niitä mutta vaikenet yhtäkkiä.
Varo oikeaa kättä.
Aivan.
- Hyvä. Istu alas. - Olen kunnossa.
- Oletko varma? - Olen.
- En voi käyttää... - Selvä.
Keskivartalossa on yhä tukea. Nuo ovat viistot vatsalihakset.
- Aivan. - Selvä. Miten voit?
Hyvin.
Olen haastattelut sinua tuntikausia.
Et ole kertonut kivuista.
- Niitä on. - Onko?
Tunnen kovaa kipua.
Viisi, neljä, kolme, kaksi, yksi. Ja rentoudu.
- Se sattuu kovasti. - Olkapäähänkö? Tähän?
Jokainen vapina on kuin maanjäristys.
- Haluatko istua? - Haluan.
Tuolissa?
- Kaikkea muuta kuin tätä. - Selvä.
Mikset kerro?
- Me keskustelemme... - Se ei tullut esille.
...rehellisesti. Mikset kertonut kivusta?
Se ei tullut esille. En ota sitä puheeksi.
Hyvä. Älä rojahda.
Ei rojahduksia. Hyvä.
Kaikki hyvin.
- Haluan oloni parantuvan. - Niin.
Minusta tuntuu, että näen selkeästi,
mitä minun on tehtävä voidakseni paremmin.
Michael J. Foxiin kohdistuu odotuksia.
Minä saan ihmiset voimaan paremmin -
ja tekemään asioita, joita he eivät tekisi muuten.
Se on hyvin voimakas kokemus -
ja suuri vastuu.
- En halua epäonnistua. - Aivan.
Voit myös ottaa joskus lomaa Michael J. Foxin hahmosta.
Michael J. Fox on salannut jotain.
Se liittyy hänen terveyteensä.
Hän on nyt kertonut julkisesti sairastavansa Parkinsonin tautia.
Michael J. Fox on suosittu näyttelijä.
Hän kertoi julkisesti taistelustaan Parkinsonin tautia vastaan.
...järkytti viihdemaailmaa -
kertoessaan Parkinsonin taudista.
...jo seitsemän vuotta.
Olemme kuulleet tällä viikolla,
että sinulla on rappeuttava sairaus,
joka on hengenvaarallinen, ja taistelet henkesi edestä.
Oletko nyt helpottunut?
Voi luoja. Mitä oikein tein?
Miten se etenee?
Vammautuu kymmenessä vuodessa.
Horjumista ja kaatuilua.
Tulevaisuus on vaikea.
TAISTELEE HENKENSÄ EDESTÄ
Oletko huolissasi,
että yleisö näkee sinut uudella tavalla?
Olin ensimmäistä kertaa studioyleisön edessä -
diagnoosista kerrottuani.
Pelkäsin, että he hylkäisivät minut eivätkä ymmärtäisi,
että olen hauska, vaikka olen sairas.
Oli vain toivottava, että he hyväksyisivät minut.
- Valmista. - Kamerat.
- Klaffi. - Olkaa hyvät.
Tapaamme uudestaan, hra Bond.
Tuossa.
Siitäs sait, Bobo Fischer.
Tiesin tuon.
Rohkea siirto.
Yleisö kuitenkin reagoi mahtavasti.
Teit huonon valinnan.
Shakkimatti.
Se on pyyteetöntä rakkautta.
Tuntuuko, että isäsi on 90-vuotias?
En tunne itseäni vanhaksi, mutta suutut minulle joskus.
Käskette aina minun olla varovainen.
Minä olen varovainen. Miksi en olisi varovainen?
Kukaan ei ajattele, ettet halua olla varovainen.
Se ei vain ehkä ole...
Ensimmäinen...
Se on meille tärkeämpää kuin sinulle.
Eli...
On vain varmistettava.
Hienoa, jos ymmärrät tämän.
Olisi parempi, jos et kaatuisi.
- Yritän olla kaatumatta. - Selvä.
Voin sanoa: "Minulla on Parkinsonin tauti."
Miten haluan elää sen kanssa?
Jos en lakkaa miettimästä sairauttani -
enkä unohda aamuisin herätessäni,
että tämä tapahtuu oikeasti,
oloni ei parane.
Tämä on ensimmäinen tilaisuus puhua kanssasi -
ohjelmassa lehdistötilaisuutesi jälkeen.
- Kerroit siellä... - Aivan.
...Parkinsonin taudista.
- Ihmiset haluavat tietää... - Niin.
...miten olet voinut sen jälkeen.
Miten siihen reagoitiin?
Samalla tavalla. Mikään ei muuttunut.
- Minulla on se yhä. - Onko?
Kerroin siitä vihdoin salattuani oireita vuosikausia.
Kärsin sairaudesta, joka saa minut tekemään näin,
näin ja...
Totutte siihen kyllä, jos katsotte minua tarpeeksi pitkään.
Tajusin, että minun oli vain oltava oma itseni.
Joskus kun otan liikaa lääkkeitä,
alan keinua. Kuin Axl Rose.
Jos näette sen, laulakaa mielessänne biisiä "Paradise City".
He tajusivat, että olin oma itseni, vaikka minulla on Parkinsonin tauti.
Voi jessus.
- Mitä helvettiä? - Haluatko?
Ravistitko sitä tarkoituksella?
Parkinsonin takia.
Jotkut ajattelivat sairauteni merkitsevän loppua.
Aloin itse tuntea, että se oli alku.
Michael J. Fox pyysi kongressilta -
lisää rahoitusta Parkinsonin taudin tutkimukselle.
"Tulin kertomaan, että menestyksekkään tutkimusohjelman hallinnointi -
ei ole rakettitiedettä.
Siihen tarvitaan tervettä järkeä ja määrätietoisuutta. Kiitos."
Hienoa, Michael.
En ole sanonut tätä -
mutta olen unelmoinut siitä.
"Olet minua suurempi. Sinä rökität minut.
Lyön sinua kuitenkin kerran ja satutan sinua."
Tunnistin sen hetken.
Muhammad Ali ja Michael J. Fox liittyvät kuoroon,
joka vaatii epätoivoisesti rahoitusta.
Halusin osallistua elämään, en vetäytyä pois maailmasta.
Tajusin, mitä annettavaa minulla on.
Tämä on hyvin liikuttavaa... En tajunnut vitsailevani.
Olen täällä tänään...
The Fox Foundation on mullistanut hyväntekeväisyyden,
saanut Parkinson-yhteisön liikkeelle ja koonnut lähes kaksi miljardia dollaria.
TIEDE HENKILÖKOHTAISESTI
Esmé syntyi kymmenen vuotta Parkinson-diagnoosini jälkeen.
Hei, minä...
Mene isän luo. Anna hänelle suukko.
- Katso isää. - Mitä hän tekee?
Katso isää, Esmé.
Lapset ovat parhaita.
He vain kysyvät, koska lopetan liikkumisen.
Aivan.
Sanon yrittäväni.
15.2.2000 KLO 15.12
HYVÄÄ VIISIVUOTISPÄIVÄÄ
- Eikä. - Rakkautta.
- Eikä. Ne... - Ne lentävät.
- Ne tanssivat. - Selvä.
- Haluatteko vaihtaa paria? - Mutta mitä...
Me voitamme jatkuvasti. Vai haluatteko jatkaa?
Joukkueet ovat hyvät, mutta...
- Olen huono tässä. - Syy on minun.
Ajattelin, että...
Näetkö sen?
- Kyllä. - Saitko sen?
Sinä.
- Arvasitko jo? - Arvasin.
Minulla oli "minä".
Minäkö?
Minä, et sinä.
Hän luulee, että Michael J. Fox.
Olen aina ollut liikkuvainen.
Ehkä siksi, että olen pieni.
Olen aina liikkunut ja ollut riippuvainen liikkeestä,
en vain siirtyäkseni paikasta toiseen -
vaan ilmaistakseni aitoa itseäni siirtyessäni paikasta toiseen.
Tajusin, etten voisi olla paikoillani.
En osannut olla läsnä elämässäni,
ennen kuin tämä tapahtui minulle -
ja sai minut olemaan läsnä joka hetkessä.
Se ravisti minua.
No niin.
PERUSTUU MICHAEL J. FOXIN KIRJOITTAMIIN KIRJOIHIN
STILL: A MICHAEL J. FOX MOVIE
Tekstitys: Liisa Sippola