Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Florida, 1990.
Jeg vågnede med fæle tømmermænd.
Jeg lagde venstre hånd over min næseryg for at lukke solen ude.
Et møls vinge flaksede mod min højre kind.
Jeg holdt hånden op foran ansigtet,
så jeg kunne knipse det lille bæst tværs gennem lokalet.
Og så bemærkede jeg min lillefinger.
Den bevægede sig af sig selv.
"I guder. Det er jo bare din finger."
Men den var ikke min.
Pis. Den var en andens.
Havde jeg slået hovedet?
Optagelserne af aftenens hændelser var kornede.
Woody Harrelson var i baren aftenen inden.
Måske havde vi haft et af vores legendariske drukslagsmål.
Men jeg kunne ikke huske noget i den stil.
Men jeg kunne huske, at min livvagt var nødt til at læne mig op ad dørkarmen,
mens han fumlede efter nøglen til min suite.
Men jeg kunne ikke mærke nogen buler. Pis.
Værsgo!
Værsgo, Michael!
Michael. Michael.
Man bliver ikke mere populær i den her branche.
Vinderen er Michael J. Fox.
Vi filmer.
På trods af alle beviserne på det modsatte...
- Sid helt stille. - ...var jeg lammet af frygt...
...og professionel usikkerhed.
Rystelserne var et budskab...
...fra fremtiden.
Alle taler om, at man skal tage kontrollen over sin historie.
Den triste historie er:
"Michael J. Fox får en alvorlig sygdom, der knuser ham."
Ja, det er kedeligt.
Mit hår blev krøllet, da jeg blev 49.
Det har aldrig været krøllet, og så blev det pludselig...
Jeg vågnede en morgen i Santa Barbara, og så var det krøllet.
- Jeg synes, at det klæder dig. - Jeg kan komme noget i det.
- Nej. - Jeg kan tage en hat på.
Jeg går for meget op i, hvordan jeg ser ud til en dokumentarfilm.
Ja. Det er lige dig. Kig på mig.
Sådan.
- Nu kommer jeg. - Åh, åh.
Hvad... På et eller andet tidspunkt er det...
- Det er, som det er. - Lige her.
- Hej. - Hej.
- Hvordan går det? - Jeg har det godt.
Bare se her.
- Hvordan har din dag været? - Indtil videre?
Indtil videre har den været god.
Alle ved, at du lider af parkinson.
Men når de ser dig gå, tænker de: "Hold da kæft."
Ja.
Godt. Stop og nulstil.
Godt. Sådan der.
Det er gangen, der overrasker folk.
Se.
Men jeg vil ikke skjule det.
- Hej. - Hej.
Folk kan gøre med det, hvad de vil.
Hvis de har medlidenhed, rammer det mig aldrig.
Jeg er ikke ynkelig. Jeg har bare nogle problemer.
Hej. Hvordan går det?
Tag dig tid.
Jeg er sgu en hård negl.
Jeg er en kakerlak, og jeg har været igennem meget.
- Dem kan man ikke dræbe. - Det kan man ikke.
Stille og roligt. Stille og roligt.
Sådan. Smukt.
- Hej, hvordan går det? - Godt. Hvad med dig?
Godt. Stop og nulstil.
Mr. Fox.
Det skete.
- Klarer I den? - Jeg er okay. Tak.
- Okay. Godt at møde dig. - Du fejede benene væk under mig.
STILL: A MICHAEL J. FOX MOVIE
Før parkinson hvad betød ro så for dig?
Det kendte jeg ikke til.
Det gjorde jeg ikke. Jeg sad aldrig stille.
Jeg kan ikke lade, som om jeg kan huske mig selv som toårig.
Knæhøj, samme vægt som et vådt badehåndklæde og lynhurtig.
Men det er muligt, at jeg ikke stavrede ud ad bagdøren for at stikke af.
Snarere opfattede jeg bare ikke grænserne.
Da telefonen ringede et par minutter senere,
forsøgte ejeren af slikbutikken at holde sit grin tilbage.
"Jeres søn er her."
Jeg kan nemt forestille mig min mor, der ikke begreb, at jeg var stukket af.
"Lad ham få lidt slik.
Min mand kommer og henter ham om lidt og betaler for det."
"Han har skam penge."
"Han har faktisk mange penge."
Som barn manglede jeg den tro, der skulle til for at sidde stille.
Det er noget af det mest ironiske i mit liv.
Jeg kunne ikke sidde stille, indtil jeg bogstaveligt talt...
...ikke kunne sidde stille.
Da min lillesøster kom til, var jeg ikke jaloux.
Hvad pokker? Jo flere, jo bedre.
Da jeg var seks, og hun var tre, var vi lige høje.
Jeg husker, at vi blev spurgt, om vi var tvillinger.
Når vi så sagde, at min tvilling faktisk var tre år yngre end mig,
ændrede folks reaktioner sig.
Jeg indså, at jeg burde være større.
Det var helt nyt for mig.
Jeg kunne ikke blive større.
10 ÅR
Jeg var den laveste dreng i min klasse. Lavere end dem, jeg spillede hockey med.
Det var mig, der kravlede ned i risten og hentede bolden.
11 ÅR
Jeg fik altid klø. Jeg var en lille fyr.
12 ÅR
Jeg blev stoppet ind i skabe.
16 ÅR
De store fyre går efter en og går hårdt til en.
Jeg vidste, at jeg havde en evne til at stikke af fra bøllerne.
Netop som jeg følte, at jorden forsvandt under mig,
fandt jeg fodfæste.
DRAMAKLUBBEN
Teater.
Det var der, pigerne var.
Jeg spillede Rumleskaft i et stykke.
- Var du Rumleskaft? - Jeg var Rumleskaft, ja.
- Du så også fem år yngre ud. - Ja, jeg var bare en lille alf.
Jeg var nuttet og alfeagtig. Jeg var en nuttet alf.
En nuttet alf.
Til teater kunne du være stor.
Man kunne være hvad som helst.
Men jeg havde hovedet oppe i røven, hvis man spørger min far.
Far var pragmatiker og opsat på at beskytte familien mod romantisk fantasi.
Han havde haft drømme som ung, men de var blevet banket ud af ham.
Han indeholdt en vis mængde vrede.
Man kunne se hans læbe vrænge, og så vidste man, at man var på den.
Så tænkte man: "Pis, nu vanker der."
Hvis de ringede fra inspektøren, blev man irettesat af far.
OPGAVE IKKE AFLEVERET
LÆRERKOMMENTAR DÅRLIG SELVDISCIPLIN
Han sagde: "For helvede. For helvede."
Jeg brugte mere af min tid på at ryge og drikke.
Jeg blev ved med at køre ind i ting
og lave skader på min fars biler.
Så han mener, at du er en taber.
Ja, en potentiel taber.
Hej. Du ser godt ud.
Skoene er alle tiders. Nu har jeg en chance.
Da jeg var 16, gav min dramalærer mig en avis.
"De leder efter en dygtig 12-årig dreng,
og du ville være den dygtigste 12-årige, de nogensinde har mødt."
Jeg kikser, Leo. Alle de mennesker, der kigger på mig.
Vi er klar til dig i makeuppen.
Du skriver historie, knægt.
Jeg skal blive 2,5 centimeter højere inden fredag.
Jeg fik rollen. Så nemt var det.
- Basketballudtagelse? - Nej. Penny Montgomery.
Hvis jeg står helt tæt på, kan jeg ikke se hendes ansigt.
Produktionslederen mente, at jeg havde en fordel.
Amerikanske producere ville være ivrige efter at hyre en skuespiller,
der så ung nok ud til at spille et barn.
Men så skulle jeg flytte til Hollywood og droppe ud af gymnasiet.
Og det virkede utænkeligt.
Far: "Er du sikker på, at det er det her, du vil?"
Mig: "Helt sikker."
"Er du så selvsikker?"
"Helt sikkert."
Og så overraskede far mig.
"Nå, men hvis du skal være skovhugger, er du vel nødt til at tage ud i skoven."
Så i al hemmelighed troede han på dig.
Ja.
Far gik med til at finansiere eventyret og betalte for det hele med sit VISA-kort.
Jeg kan huske, at jeg tænkte, at far og jeg var kommet så langt.
Han sagde, at han ville køre mig til prøverne
og så tale med mig om dem bagefter.
På den måde signalerede han, at det var mit projekt og ikke hans.
Hallo.
Nej, det er perfekt.
Efter hver eneste audition blev jeg kaldt ind igen.
Og tre gange endte det med reelle tilbud.
"Du har livet i din hule hånd," sagde far. "Hold godt fast."
Min lejlighed lå i slummen i Beverly Hills.
Det er det fineste hus, jeg nogensinde har set.
Jeg tænkte bare, at jeg er glad, for at du kom med mig hjem.
Lejligheden var fem gange fire meter. Én madras, ét blus.
Et mikroskopisk badeværelse og boligens eneste vask.
Jeg vaskede hår med Palmolive og min opvask med Head & Shoulders.
Jeg har haft det sjov her til aften.
Jeg hvervede Ronald McDonald som min ernæringsvejleder.
INGEN KAN GØRE DET SOM MCDONALD'S
- Er vi alene? - Alene?
Jeg mener: Lusker din mand rundt?
I foråret 1982...
Schweitzer.
...var det et grumt scenarium.
Hvad foregår der her? Hvad er det her?
Fald ned, mr. Wyatt. Jeg vil undersøge Deres bryst.
- Er det en spøg eller hvad? - Hej.
Jeg fortsatte med at få roller, men jeg tjente knap nok til at leve for.
Min agent tog ti procent af min løn.
Din løn.
Og så var der fotografen, journalisten og advokaten.
- Der står "1,25 dollars". - Ja, og?
Det er da forkert. Det er en fejl!
Jeg har knoklet. Det er ikke fair.
Jeg har arbejdet alt for hårdt.
Jeg begyndte at frigøre min kapital.
Jeg solgte min modulsofa modul for modul.
Jeg var tæt på med et par film, navnlig En ganske almindelig familie.
Men Robert Redford var slet ikke imponeret af min prøve.
Han brugte min audition på at bruge tandtråd.
Hvorfor er de overhovedet kommet?
Afslag kan være så saglige,
at der er fare for, at man bliver helt følelseslammet.
Du skal ikke lytte til dem, der ikke ved, hvad de taler om.
Det handlede om dage.
Så du er ved at løbe tør for penge. Det...
"Løbe tør" er generøst. Jeg havde ingen penge.
- Jeg stjal syltetøjspakker fra IHOP. - Hvad?
- De der Smucker's.
- Hvorfor? - Til at spise.
- Hold nu op. - Og jeg... Jeg fandt småpenge,
og dem brugte jeg til at klare mig lidt. Jeg levede fra øjeblik til øjeblik.
Jeg sagde: "Jeg må væk herfra. Jeg har ingen penge."
Jeg skylder skattevæsnet og udlejer penge. Jeg har ikke nogen telefon.
Jeg bliver nødt til at gå ud til lufthavnen."
- Hvad var planen? - Jeg planlagde...
Min bror er tilsynsførende på byggepladser,
så jeg kan arbejde på dem med at samle søm op.
Men jeg havde stadig en jeton og en stol.
Hvad?
Poker. Så længe man har en jeton og en stol at sidde på,
er man med i spillet. Man har en jeton og en stol.
Nu var det nu. Min sidste chance.
"Du er nødt til at lade være med at presse på med den knægt,"
sagde producer Gary David Goldberg til produktionslederen på den nye serie.
Vi skal ikke hive en ind,
der ikke er sjov, så der ikke er komedie i det.
"Jeg ændrer ikke mening om det her. Han duer ikke."
Vi føler alle sammen, at Alex er vildt kompetent.
Han er redaktør på avisen, men sympatisk indenunder.
BLOMSTERBØRNS BØRN
"Jeg ved, hvad jeg vil have,
og jeg vil ikke have, at Michael Fox skal spille Alex Keaton."
Nej. Jeg vil have det job. Jeg har brug for det. Jeg kan godt.
Uanset hvor jeg søger, har der altid været noget galt.
For ung, for gammel, for lav, for høj. Uanset hvad det er, kan jeg ordne det.
Jeg kan være ældre. Jeg kan være højere. Jeg kan være hvad som helst.
- Så. Klar? Om fem. - Fem, fire, tre, to!
Vent. Mit manuskript faldt lige fra hinanden.
- Hvor er det? Pis. - Side 11.
"Det er hans første dag i børnehaven, mor.
Han må ikke komme for sent. Det kan påvirke hele hans liv."
"Mal har ret. Det er mit alma mater. Jeg er en legende."
Og de grinede. Og jeg tænkte...
Det var sådan en følelse af... "Wow."
"Jeg har også en."
Der er ingen alkohol, ingen stoffer, ingen kvinde, ikke noget,
der kan hamle op med det, for jeg var 22 år
og havde kæmpet i tre år for at slå igennem.
"Godt, godt, godt."
Latter er... Man kan ikke modstå det.
Jeg... Jeg fandt noget,
en måde at kommunikere med jer på, som ingen havde forventet...
Man kan ikke reagere med andet end at lave en lyd.
"Seriøst? Kom..."
Man er nødt til at lukke luften ud. Det er så ærligt.
Gary David Goldberg lænede sig tilbage i sin stol og sagde:
"Hvorfor har ingen fortalt mig om den knægt?"
Sådan.
Jeg stod i en telefonboks uden for Pioneer Chicken.
Mens min agent talte om et syvcifret beløb,
stirrede jeg på menuen og ønskede, at jeg havde 1,99 til kyllingevinger.
Kontrakten kunne ikke blive officiel,
fordi NBC's vidunderdreng og programchef Brandon Tartikoff
var helt uenig i, at jeg skulle have rollen som Michael Keaton.
Han er meget dygtig, og han er også morsom, men...
Men han kan ikke blive så populær, at han ender på madkasserne.
Det ville være relativt enkelt for mig at blive fyret og erstattet.
Striden stod på lige indtil den dag, vi begyndte at filme første afsnit.
BLOMSTERBØRNS BØRN
Velkommen til Blomsterbørns børn, alle sammen.
Andy, er vi klar?
Det, der skete i den kommende time, ville forsegle min skæbne.
Nu dæmper de her fyre lyset.
Start videobåndoptagerne. Start maskinerne.
Okay, Paul. Du har første optagelse.
- Hav et godt show, alle sammen. - Tre, to...
Så er det nu. Vi er klar. Og værsgo.
Hallo. Hvem må jeg sige, at det er?
Kimberly Blanton.
- Kimberly. - Det beklager jeg.
Fra det øjeblik, jeg tilføjede P'et...
Det er Alex P. Keaton.
...følte jeg, at publikum kendte til mine desperate dage, der gik forud.
Hej. Undskyld, at jeg selv åbner. Vores butler har fri i aften.
Hvis Kimberly ikke kan lide din familie, som den er,
er hun måske slet ikke værd at holde af. Er du ikke enig?
Skal dit hår sidde sådan, eller sætter du det op?
Michael J. Fox!
Det her virker.
I det øjeblik vidste jeg... at det hele ville gå i opfyldelse.
Mor, hvad laver du?
Situationskomedien skulle egentlig fokusere på forældrene.
Ingen bananer, mor.
I stedet forelskede Amerika sig i deres søn.
Fokusér på Michael. Det hjælper hende. Fra nu af fokuserer I på Michael.
Han skal nok klare den.
Hans præstation er så god.
Når man ser ham, bliver man imponeret over hans formidable timing.
Jeg finder humoristisk sans meget seksuelt spændende.
En præst og rabbiner er i et lokale.
Hvornår opdagede du, at du kunne lide at få folk til at grine?
Da jeg voksede op. Jeg var helt lille.
Enten var man sjov, eller også sloges man, så...
Hvis man kan få den store fyr til at grine,
før man gør ham sur på en... er det den sikre vej frem.
- Stikord. - Alex, kom så. Indrøm det.
Du er noget særligt.
Godt, jeg...
Jeg vil ikke skændes om det her.
Mr. Fox, sendte mig den her madkasse.
Den er underskrevet "Brandon, kys og kærlige hilsner fra Michael J. Fox."
BRANDON, DE VILLE HAVE MIG TIL AT PRALE LIDT, MEN...
Når jeg sidder her, kan jeg se i dine øjne,
at du har en god replik klar, som er svær at få ud.
Det er så nederen. Det er virkelig svært.
Når jeg virkelig har brug for dopamin og...
I slutningen af en dosis. Jeg nærmer mig nu.
Så fryser jeg, og jeg... Fysisk frossen og frossen i ansigtet.
Det er en maske. Jeg har en parkinsonmaske på.
Jeg skal virkelig arbejde hårdt
for at tvinge et smil frem og bruge ansigtsmimik.
Det gør, at mit ansigt ligesom bliver blankt.
Hvis du var vildt begejstret,
- hvordan ville det så se ud? - Sådan her.
Det var det her, du levede af.
Ja.
Og stop.
Okay. Føler du dig varm? Gør det dig ør?
Det gør mig vanvittig.
Nu læser vi nogle sider fra din bog.
Okay. "Efter min far blev pensioneret fra hæren..."
Lidt mere rank.
Hvorfor vil du fortælle din historie nu?
"Som barn var der mange ting, der tilsyneladende faldt mig let.
Jeg læste en stor billedbog fra omslag til omslag."
Min verden bliver mindre.
Jeg elsker min hjerne og de steder, den kan føre mig hen.
Jeg vil bare nødig have, at det får en ende.
"Som barn var der mange ting, der tilsyneladende faldt mig let."
Kommer der et øjeblik, måske om 20 år fra nu,
hvor du ikke kan fortælle din historie?
Hvis jeg er her om 20 år,
er jeg enten blevet helbredt eller syltet.
"Jeg måtte spise min frokost... Jeg måtte spise min frokost gennem et sugerør...
...med adskillige lag formpresset skumgummi
med yakhår på mit ansigt." Det er faktisk virkelig...
- Hvem har skrevet det? - En eller anden idiot.
Det var en B-film med et lille budget.
Men længere nede ad gaden var de professionelle.
Hvad havde de gang i?
De er fra den nye Zemecki- og Spielberg-film. Hvem er med?
Crispin Glover.
Av.
Det sved lidt, at Crazy Crispin skulle lave en Spielberg-film,
mens jeg...
...brugte tid på en eller anden gymnasie-B-film om en varulv.
BLOMSTERBØRNS BØRN
Et par dage efter juleferien
kaldte Gary David Goldberg mig ind på sit kontor.
"Jeg har en tilståelse," begyndte Gary.
"Lige før sæsonstart sendte Steven mig en kopi af et manuskript."
Når Gary sagde "Steven", vidste jeg, at det var Spielberg.
MR. GARY DAVID GOLDBERG BLOMSTERBØRNS BØRN
"Steven ville have dig til at spille hovedrollen.
De kom for at spørge, om jeg ville skrive dig ud af serien.
Jeg nævnte det ikke for dig, fordi det var helt umuligt."
INDE I GARAGE - DAG
ZOOM IND PÅ
TIKKENDE UR
FLERE URE
"De begyndte at optage med Eric Stoltz for et par måneder siden,
men de mener ikke, at han passer til rollen."
NIKE-SKO
SKATEBOARD FALDT NED PÅ GULVET
"Det bliver dyrt, men de vil skyde alle hans scener om."
FINGRE DREJER PÅ EN KNAP
Jeg blev helt ør.
STOR EKSPLOSION
Andet?
"Du går ikke glip af en eneste time på serien."
Der blev indgået en aftale.
En chauffør hentede mig klokken 09.30
og kørte mig til Paramount...
...hvor jeg tilbragte dagen med at indspille Blomsterbørns Børn.
Hej. Hvordan går det?
Kan du håndtere begge job?
Det er til mig.
Klokken 18.00 hentede en anden chauffør mig og kørte mig
til det sted, vi skulle indspille den aften.
TILBAGE TIL FREMTIDEN
Værsgo!
Øjeblik, Doc.
Siger du, at du har bygget en tidsmaskine...
...ud af en DeLorean?
Jeg arbejdede på filmen indtil lige inden solopgang.
Og så kravlede jeg mig ind i en produktionsvarevogn
med en pude og et tæppe, og så kørte endnu en chauffør mig hjem.
Jeg fik to-tre timers søvn...
...før chauffør nummer et igen holdt ved min lejlighed,
låste sig ind med en nøgle,
bryggede en kande kaffe
og tændte for bruseren.
Og så begyndte hele processen forfra igen.
Goddag.
- Alex, du kommer en time for sent. - Ja?
Hvordan er det nye job, Alex?
Det er fint. Virkelig fint.
Det er mit lift. Jeg skal møde tidligt i dag.
- Her. - Værsgo!
Godt, drenge og piger!
I de følgende tre og en halv måned
slugte kombinationen af Tilbage til fremtiden og Blomsterbørns børn mig hel.
Optagelse 22.
Jeg blev i tvivl, om hvilket set jeg var på...
...og hvem jeg overhovedet var.
Du har arbejdet hver eneste eftermiddag og aften i to uger.
Hvordan kunne noget af det blive godt?
- Hvordan har du det i dag? - Godt. Hvad med dig?
Godt. Træt.
- Hvad er der sket? - Jeg har bare slået hovedet.
Jeg gik hurtigt og faldt ind i et møbel.
Jeg ramte ikke møblet, som jeg plejer, så jeg tog fra med ansigtet.
I et øjeblik lå jeg på gulvet
og sagde: "Jeg har vist smadret mig selv."
Og så begyndte det at blive blåt, og mine øjne blev sorte. Min...
Det her øje blev helt sort. Og da de tog røntgenbilleder,
sagde de: "Du har brækket alle knoglerne i kinden og øjet."
De opererede mig og rettede op på det og satte stifter i. Der er stifter her.
- Her. Ja. - Er der stifter i?
Ja. Så jeg smadrede mit ansigt. Men det sker.
Det er en del af... det hele, at jeg falder.
- Sådan er det. - Parkinson og tyngdekraften.
Ja, tyngdekraften trækker. Selv hvis man er lige så lav som mig.
Okay, så er vi tilbage.
Historien om mig. Optagelse to.
I guder. Mit hoved.
Hvor fanden er jeg?
Hallo?
"Mike, vi har lige set filmen."
Hvilken film?
"Din film. Tilbage til fremtiden."
Det var min agent, der ringede.
Undskyld, Pete. Jeg ved, at jeg er elendig.
Hvis det var begyndelsen på enden, havde det været en fed tur.
Jeg hedder Roger Ebert og er filmanmelder på Chicago Sun-Times.
Jeg hedder Gene Siskel og er anmelder på Chicago Tribune.
Tilbage til Fremtiden. En tidsrejsefilm. Jeg hader den genre.
De kan jo aldrig ændre noget, når de rejser tilbage i tiden,
for det ville jo betyde, at den fremtid, vi så i begyndelsen af filmen,
måtte have været en løgn, ikke?
Men Tilbage til fremtiden formåede at håndtere det problem,
og det blev jeg begejstret over. Det er min yndlingsfilm her i sommer.
Og Michael J. Fox giver en blændende præstation.
Men det var, viste det sig, kun begyndelsen.
Hvordan har du det med de første anmeldelser?
Der bliver sagt "blændende".
- Skræmmende. - Ja, det er virkelig skræmmende.
- Vil du stadig være den samme? - Ja.
- Og kan du håndtere det? - Ja.
Der er en aviskiosk i mit gamle Studio City-kvarter.
Nogle gange kiggede jeg forbi.
Nej, jeg kiggede ikke i Hustler eller Juggs.
Jeg kiggede på de forskellige udgaver af mig.
GQ. US. People. Rolling Stone.
Playgirl, TigerBeat. TV Guide.
Variety. McCall's. Star. Globe.
Seventeen, 16, Mad, Cracked og så videre.
Uanset hvor jeg kiggede hen, så jeg et billede af mig selv.
Ingen af dem var sande repræsentationer af den, jeg var...
Hvem det så var.
Man kan ikke blive mere populær i den her branche. Michael J. Fox.
Michael J. Fox!
Michael J. Fox er her i aften. Ja!
Føles det ikke bare fantastisk?
Det er skønt. Det var dyrt at få hele min familie fløjet herned, men...
Først og fremmest: Tillykke.
Tilbage til fremtiden er stadig nummer et på biograflisten.
BEACON KAN HAN LAVE TO I TRÆK?
Men der kommer ny konkurrence i denne weekend.
Fra endnu en Michael J. Fox-film. Får den kamp til stregen?
DIREKTE LOS ANGELES
Det ved jeg ikke.
Michael J. Fox' popularitet er et fænomen.
1. TILBAGE TIL FREMTIDEN 2. TEEN WOLF
I må bare sige til Spielberg, at jeg ikke er parat til at binde mig.
Hvad er hemmeligheden bag din succes?
FORFØRT TIL SUCCES PÅ FØRSTEPLADSEN
Det er...
Tænk, at jeg var ved at sige, at skuespil er mit liv.
Emmy'er blev delt ud, og vinderne er...
BEDSTE HOVEDROLLE I EN KOMEDIESERIE
Jeg kan ikke fatte det. Fedt!
Jeg føler mig som en på 1,20.
Der står altid "nuttet" foran dit navn.
Bliver det ikke lidt irriterende med tiden?
Jo, altså... Min mor skriver jo for de her blade.
Gør hun det?
Jeg synes, at Michael Fox er nuttet.
Michael Fox er virkelig nuttet. Jeg ville gerne gå ud med ham.
Tag endelig ikke fejl. Jeg havde det rigtig sjovt.
- Hvem går du i seng med? - Hvem går du i seng med?
Jeg ville ikke spørge dig. Det er Shelley. Jeg ville gå tilbage...
Men det gjorde du.
Fordi...
Jeg forstår det stadig ikke. Jeg...
Jeg aner stadig ikke, hvad det er, folk ser, men...
Jeg har en yndlingsøl. Jeg ved ikke, om jeg må nævne den.
Det er en canadisk øl, og der er et gevir og dyr på etiketten.
En morgen kiggede jeg ud ad vinduet og så en ølbil.
"Der er meget mere, hvor de kommer fra," sagde fyren.
Jeg ejede en Ferrari, en Range Rover, en Jeep Cherokee,
en Mercedes 560 SL cabriolet.
Alkoholen var gratis, og jeg var typisk æresgæsten.
Jeg blev stoppet i min Ferrari på vej på arbejde.
Og strisseren læner sig frem og siger:
"Mike, er det dig?" Jeg siger: "Ja." Han sagde:
"Det er en stor og tung bil. Du er nødt til at være forsigtig."
Jeg kørte 150 km/t på Ventura Boulevard i en Ferrari.
Og han sagde: "Jeg er vild med serien."
Jeg sagde: "Er det det?"
- Fem skridt frem. - Ja.
Hvis venstre fod rammer, stopper du op og nulstiller.
Jeg stopper dig ikke, men du stopper, når du kan.
- Det låser... Mine knæ låser. - Godt.
- Jeg kan gøre det uden... - Find ind i stillingen.
Bevæg dig. Mærk hælene. Drej. Vid, at du er inde i stillingen.
Der er en periode,
- hvor jeg er kongen over alle. - Godt. Golfstilling igen. Ikke låse.
Jeg spillede en rolle. Jeg spillede en...
Og dét er noget, man skal have ondt af.
Hvordan har Tracy det?
Hun er gift med mig. Endnu.
For en ung berømthed er det en masse berømmelse meget hurtigt.
Man ved ikke, hvad der er ægte.
Folk sidder i mine buske og tager billeder af mig i svømmepølen.
Jeg går i jakkesæt med hat og solbriller og hovedet nede. Og gemmer mig.
Det er noget pis. Det er jo ikke ægte.
- Stort skridt, højre. - Nej.
Stort skridt, højre. Godt. Golfstilling.
Godt. Det er det her, vi skal arbejde på.
Vi skal få ro på dine tankeprocesser.
- Det er det, du skal arbejde på. - Ja.
- Du skal sagtne farten. - Ja.
Godt. Rejs dig og find golfstillingen. Brug hælene.
- Er du der? - Ja.
Træd et kvart skridt rundt om skamlen.
Parkinson var bare en katastrofe.
Men det er så ægte.
Når min arm låste, eller min hånd dirrede,
er det virkeligt. Dét er virkeligt.
Drej. Sørg for at være rolig.
Godt. Sørg for at være rolig.
Man kan ikke gå og... Man kan ikke gå på toilettet.
Det er virkeligt.
Langsomt fremad.
Smukt. Flot. Jeg ved, at du kan.
- Jeg kan godt. Det er lige det. - Ja.
Det er det, der er svært. At de ikke...
- Pludselig mister jeg kontrollen. - Ja.
Det er ikke: "Jeg mister kontrollen. Jeg mister kontrollen."
- Det er "Bang", og så flyver jeg. - Det er det, vi...
Det er det, vi taler om. Din hastighed. På grund af den, du er...
- Jeg vil af sted. - Sæt farten ned. Sæt farten ned.
Du er i god nok form til at have tid til at kompensere,
- hvis der går noget galt. - Ja, hvorfor gå, når man kan svanse?
Ja. Se. Det var endnu bedre.
Det er anderledes at tale med dig som filmstjerne end som TV...
Jeg er meget mere imponerende nu.
Det er du. Har dit liv ændret sig på grund af det her?
Ikke rigtigt. Ikke rigtigt.
- Til Joan. - Til hvem?
Joan. J-O-A-N.
Om det er at skrive autografer
eller suse af sted til det næste interview,
handler det om at sælge Michael J. Fox og filmen.
Hans familie må have tænkt over, hvordan det skulle ende,
da han droppede ud af gymnasiet.
Når vi besøger ham, forsøger vi at tilbringe tiden sammen med Michael.
Vi tager med ham til de arrangementer, han vil have os med til.
Men nej, vi... Vi blander os ikke i showbusinessdelen.
I baghaven er han bare Mike Fox.
Ikke stjernen Michael J. Fox, som folk har lært at kende.
Han siger, at turene hjem fra LA giver ham jordforbindelse.
De lader mig ikke slippe af sted med at være en idiot.
Stille, tak.
Jeg har nok altid gerne ville være dygtig. Måske også som lille...
Nej. Klar. Tæl ned igen, Andy? Jeg må lige...
Fem, fire, tre, to.
Jeg har nok altid gerne ville være dygtig. Selv som lille dreng.
Det var ikke sejren, der betød noget for mig.
Det var nydelsen ved selve konkurrencen.
Og jeg har altid følt, at dybt inde i mit hjerte...
Jeg mistede rytmen. Kan vi begynde forfra?
- Bestemt. Bestemt. - Jeg prøver at finde energien.
I Blomsterbørns børn blev jeg budt velkommen som den fortabte søn.
Jeg var jo trods alt stjernen.
Mikey, du gør det nu.
Det gik lige op for mig, at det ikke fungerer derovre.
Gør det noget?
- Ødelægger det det? - Vi skal bare skyde det om.
- tage optagelserne om.
- Hvor mange? - 38.
Jeg kunne aldrig drømme om at udnytte det.
Men jeg kunne slippe af sted med den mest forrykte opførsel.
Jeg forsøger bare at forstå. Hvis der...
Hvis der er særlige ting, der er forkerte, skal jeg vide det, for jeg er forvirret.
Jeg var Hollywoods drengeprins.
Jeg var stor. Jeg var større end bobletyggegummi.
Man tror, at det er lavet af mursten og sten, men det er det ikke.
Men det er lavet af papir og fjer.
Det er en illusion.
Ja?
Alex P. Keaton, velkomstkomiteen.
Tillykke.
Nej. Undskyld. Gør det noget, hvis jeg lige venter her?
Det gør du bare.
Og da kom Tracy Pollan ind i mit liv.
Hun var uddannet ved New York Theater og bidrog med en solid kvalitet.
Læg den fra dig. Kan du ikke se, at jeg maler den?
Det var den skærende modsætning til min "få dem til at grine"-tilgang.
Hvad kalder du det? "Find æblet"?
Jeg ville gerne forklare abstrakt kunst for dig,
men jeg tror, at jeg ville spilde tiden.
Du var ikke det typiske valg.
Du var ikke kæk. Du var ikke en tomhjernet blondine.
- Du var ikke bedrevidende. - Præcis.
- Er du enig i det? - Ja.
Jeg blev overrasket over at blive castet til serien.
Jeg ved ikke, om jeg havde valgt mig.
- Hvorfor gjorde de så det? - Jeg tror, at...
De ville have en, der var meget anderledes end Alex.
Og jeg tror, at de...
Jeg ved det ikke, men de så noget anderledes i mig.
En dag holdt vi frokostpause.
Kvinder, livet, døden, kunsten.
På pladserne. På pladserne. Fem, fire, tre...
Efter frokost fortsatte vi, hvor vi slap.
Så er det nu. Klar og værsgo.
- Jeg har noget til dig. - Har du?
De holdt Picasso-udsalg.
Jeg købte et til dig.
Det var sødt af dig.
Da hun sagde sin første replik, kunne jeg lugte hvidløg
og øjnede en mulighed for at lave sjov på hendes bekostning.
"Wow, rejer i hvidløg til frokost, skatter?"
Først sagde hun ikke noget. Hendes udtryk ændrede sig slet ikke.
Men hun så mig lige i øjnene og sagde langsomt:
"Det var ledt og uhøfligt, og du er bare den største idiot."
- Hej, Ellen. Er du klar til at gå? - Hej. Ja, lad os gå.
Okay.
Ja.
Ingen talte sådan til mig.
Den her kvinde var helt uimponeret af den, jeg troede, at jeg var.
Et svin er et svin, uanset hvor mange storfilm han har medvirket i.
Havde han ret? Var du en idiot?
Jeg var lidt af idiot.
Hun lavede sjov, men jeg fangede den ikke,
for der var ingen, der lavede sjov med mig.
Jeg var ikke hovedpersonen i nogen jokes.
Og hun sagde bare: "Nu prikker jeg her og...
Du er jo en lille bange dreng under alt det lort. Og jeg afslører dig."
I det øjeblik forelskede jeg mig i hende.
Godt.
Lad mig... Bare...
Godt.
Godt. Ikke dårligt.
Bare... Okay.
Godt. Okay. Ja. Godt. Giv mig...
Okay.
Sådan. Forsigtig.
Nemt nok.
Alex, jeg har aldrig mødt en som dig.
Du er i stand til at se lige gennem mig.
Jeg ser en del af mig selv, som jeg ikke...
...har lyst til at indrømme findes, og det skræmmer mig.
Så fik Tracy en rolle i en film, jeg skulle indspille i Manhattan.
Vi hang ud på settet sammen.
Fortæl mig om dit arbejde. Jeg burde vel være imponeret, ikke?
Nej, slet ikke.
Hun sad på forreste række og så den hvirvelvind, mit liv var blevet.
Tracy så, at det tærede på mig.
Fejlen ville være at miste mig selv midt i den fest, der nu var mit liv.
- Du har mit nummer, ikke? - Jo.
Så ring til mig.
Det vil jeg gerne.
- Jeg elsker dig. - Jeg elsker også dig.
Nå... Vi elsker hinanden.
Vi sagde det. Vi ved det.
Det er det eneste, der er vigtigt. Det er lige meget, hvad der sker nu.
Hvad sker der nu?
- Se lige. - Hold det op.
HOWARD KÆRLIG HILSEN TJ POLLAN
Det er sjovt, at du... Der står, at det er til Norm eller Fred.
Ja. Jeg købte det i boghandlen på Strand for en dollar.
Da vi fandt sammen, var jeg... Jeg var så forelsket. Det er jeg stadig.
Du skal svare. Der er så mange beskeder, du skal svare på.
- Ja. - Du skal svare på den der.
- Og du skal svare... Vent. - Det bliver bedre.
Der er fire beskeder fra Aquinnah, som du ikke har svaret på.
Jeg prøvede at gøre det i aftes.
- Så svar på den... - Ja.
"Har ikke set dig i et par dage.
- Elsker dig og savner dig." - Glæder mig til at se dig.
- "Glæder mig til at se dig." - Lad mig se.
Glæder mig til at se dig. Stranden venter på dig.
Okay.
- "Stranden venter på dig"? Nej. - Eller noget i den stil.
Venter på dig på stranden.
Jeg glæder mig til at tage på stranden...
Glæder mig til at hænge ud med dig på stranden.
Jeg glæder mig til at tage på stranden med dig.
Beskriv hende for mig.
Klarhed.
- "Glæder mig til at se dig. Elsker dig." - Elsker dig. Det er det.
Jeg fornemmer, at hun ikke lægger fingrene imellem."
Nej. Nej. Slet ikke.
Den, hun er, er helt fastlåst, fordi hun er så ærlig.
Jeg kunne være kongen af England, og hun ville stadig være sig selv.
Jeg kunne være Elvis, og hun ville stadig være sig selv.
Prøv at komme lidt af det her i.
- Okay. Og mas det. Jeg holder skålen. - Det er hårdt.
- Det gør ondt i hånden. - Jeg kan ikke engang holde skålen.
Når jeg er sammen med min familie, er der ingen medlidenhed fra dem.
Der er ikke noget "Stakkels skat".
Jeg ved, at det er hårdt. Jeg har ondt af dig.
Du er en sand helgen og..." Det ville være det værste, de kunne gøre.
- Vent. Må jeg fortælle... - Hvad?
Det var bare en samtale.
Hvis man kigger i hans telefon, er der en million ubesvarede beskeder.
Det er bare mig, der skriver en masse gange.
- Du stiller spørgsmål. - Hver anden uge... Nej.
Jeg skriver: "Er du okay? Sender dig kærlighed. Hjerte, hjerte."
- Og så kommer der intet svar. Og... - Og intet svar.
Men så en uge efter
kommer der en: "Jeg elsker dig. Jeg håber, at du er okay."
Og det er så sødt, men virkelig sært.
"Jeg håber, at du er glad for alle dine beslutninger."
Okay, tak.
- Det er godt. Naturligt. - Du har naturtalent.
- Hvad laver du? - Du burde arbejde med det.
Du er blevet til en lykkekage.
Når jeg svarer, vælger jeg det enkle.
"Jeg elsker også dig. Tænker på dig. Hvordan går det?"
- Men du siger det ikke. - Nej, fordi det...
- Fordi det bliver til... - Og så...
Så jeg forsøger, men så tænker jeg:
"Det her fungerer ikke. Jeg trykker på tasterne."
Og så ender jeg på en kinesisk hjemmeside.
Tracy var gravid en måned efter brylluppet
og havde fået sig en mand...
Værsgo!
Michael!
...der, når han ikke var på arbejde,
ikke var andet end en fødselshjælper med narkolepsi.
Michael.
Han elsker de her heste.
En vild ridetur.
Hvordan med familien? Fortæl mig alt, om hvordan det er at være far.
Det er skønt.
Alle fædrene derude ved sikkert godt, at det er vildt fedt.
Han... Min søn er... Vores søn. Jeg har ikke gjort halvdelen af arbejdet.
Hvad med balancen mellem familie og arbejde?
Du er stadig en arbejdsnarkoman.
Michael! Michael! Michael!
Det virvar, som mit liv bestod af, betød, at min brud...
...tænkte over, hvad hun dog havde rodet sig ud i.
Tracy, har du savnet Michael?
Ja. Det er godt at have ham hjemme igen.
- Hun har en lille version derhjemme. - Ja, en miniatureudgave af ham.
På et år
var den yderst talentfulde skuespillerinde blevet enlig mor...
Det handler om at være tilfreds med den, man er, og sin familie.
Man skal elske sig selv og menneskerne omkring en.
...mens jeg stadig kunne arbejde.
Jeg indspillede min femte film på mindre end tre år.
Men det var en beskyttet og snæver tilværelse.
Han er en kujon.
Den var drevet af frygt og isolation.
Skuespillere bliver ikke skuespillere, fordi de flyder over med selvtillid.
Hej. Godmorgen, mr. Eastwood.
En skuespillers største ambition er at tilbringe mest mulig tid
med at spille en anden.
Du er ikke andet end en elendig skidespræller!
For dem, der er heldige eller ustabile nok til at blive professionelle...
Hvem fanden tror du, at du er?
...bliver usikkerheden, om hvem vi egentlig er, kun større.
Og dig.
Det, der altid gnaver i en...
Dig er jeg ikke sikker på.
...er en overbevisning om, at man er falsk. En fupmager.
Jeg hader dine film.
Hvordan er en typisk, hvis det altså findes,
dag i Michael, Tracy og Sams liv?
Jeg står op og går på arbejde og kommer hjem, når alle sover.
Det er det.
Far havde ikke haft det så godt den seneste måneds tid.
"Min far var blevet kørt på hospitalet.
Far havde ikke haft det godt den seneste måneds tid.
Hans hjerte satte ud først, og så begyndte nyrerne at bukke under.
Jeg vidste ikke, at jeg den dag i 1990 trådte over en tærskel."
Undskyld.
Den slags rammer bare en... Man gennemgår de her ting og...
Så dukker der sådan noget op, og så er man...
Det er tre sætninger og 10.000 kg ting.
Hvilken tærskel var det?
Det var voksenlivet. Virkeligheden.
Livet.
For helvede, Mike. Det er jo bare din finger.
Men det var problemet.
Det var ikke min. Det var en andens.
Den mest paranoide fantasi kunne ikke have forberedt mig
på de to ord, neurologen smed efter mig den dag.
Parkinsons sygdom.
Jeg sagde: "Du ved godt, hvem du taler til, ikke?
Jeg er ikke sådan en, der får sådan noget."
FORSTÅ PARKINSONS SYGDOM
TIDLIGE TEGN OG SYMPTOMER BEHANDLING OG STØTTE
Han gav mig en folder.
Det var uklart, hvem af dem, der havde en uhelbredelig sygdom. De så glade ud.
Han sagde flere ord som "progressiv", "degenerativ",
"uhelbredelig".
Han sagde: "Du taber den her kamp. Du kan ikke vinde den."
Jeg kan huske, at jeg stod på gaden og ledte... efter et svar.
Det... Det... Min verden gik i stykker.
Jeg burde have set det komme.
Den kosmiske pris, jeg måtte betale for min succes.
Jeg fortalte det til Tracy.
"I medgang og modgang," husker jeg, at hun hviskede.
Slap helt af i hovedet.
Okay, det er godt. Ja. Kig på min finger. Åbn.
Kig herover.
Ja. Op. Det er fint.
Gør sådan her.
Du er dygtig. Flot.
- Det er faktisk stærkt. Vent. - Jeg er en stærk mand.
- Du er en stærk mand. - Meget stærk.
Du tog tøj på. Du havde travlt. Og så ramte du hovedgærdet?
- Hovedgærdet. Ja. - Okay.
Hvornår gik din skulder af led?
- På samme tidspunkt? - På samme tidspunkt.
Det hele skete... Det hele skete under en selvskadefestival.
- Du kan gå en tur rundt i huset. - Okay.
Det er næsten samme sted.
Klem min hånd.
- Hvordan føles det? - Det føles okay.
Jeg tror, at vi klarer den.
- Klarer du den? - Ja.
De er ikke nødt til at amputere noget...
- Nej. Mit hoved. - Okay. Godt.
- Dit hoved? - Mit hoved, ja.
Okay.
Tracy er den klogeste, jeg kender. Hun har lært at håndtere mange ting.
Det må være frustrerende at bære den byrde,
når den ikke er hendes at bære.
Det er min byrde, men hun deler den med mig.
Hun deler den ikke bare med mig. Hun bærer mere, end jeg gør.
Tager du første omgang, mens du ligger i sengen?
- Nej, når jeg er stået op. - Når du er stået op. Okay.
- Nogle gange udskyder Michael det... - Ja.
Hvis der er noget, han skal.
Han mener, at hvis han venter, så virker det bedre.
Alt, hvad jeg gennemgår, gennemgår hun også.
Og hun skal finde ud af, hvordan det hele kan fungere.
Jeg skal bare mærke det og leve i det.
Jeg kan godt gå lidt. Sådan der.
Hun skal få det til at fungere.
- Jeg går, skat. - Det gør du.
- Godt gået. - Ja.
- Er det denne vej? - Ja.
Gå lidt langsommere.
Jeg holdt fast i fantasier om at slippe væk fra det.
PARKINSONS SYGDOMS HISTORIE
At min diagnose ville vise sig at være en fejl.
ESSAY OM RYSTESYGEN
PRIMÆRT EN SYGDOM, DER RAMMER ÆLDRE
MÆND PÅ 72 ÅR
Jeg var sidst i tyverne.
Hvordan kunne jeg have en gammelmandssygdom?
Symptomer omfatter muskelstivhed, langsomhed og rystelser,
færre blink og nedsat spontanitet i ansigtsmimik.
Jeg troede, at mine færre blink og min nedsatte spontanitet i mimik
var et udtryk, for at jeg var afslappet foran kameraet.
Mindre overdreven mimik.
Nej, du blev ikke bedre. Bare mere syg.
Hvilket råd ville du give til en, der har den sygdom?
Det vigtigste er, at man er ærlig. Først over for sig selv.
Her er Johnny.
Uden varsel begyndte min venstre hånd at ryste.
Nå, vi har et fantastisk show i aften. Mr. Michael J. Fox er her.
Jeg fik min læge til at udskrive medicin.
Hjernen optager Sinimet og ændrer det til dopamin,
der er den neurotransmitter, en parkinsonpatient ikke kan producere
i tilstrækkelige mængder.
Jeg er glad for, at Michael Fox er her i aften.
Han er sådan en talentfuld ung mand...
Byd Michael J. Fox velkommen.
Lindring eller bare komfort
var ikke årsagen, til at jeg tog de piller.
Der var kun én årsag.
Ja.
For at skjule det.
Jeg gik rundt med pillerne i lommerne i mine skjorter og bukser.
Som halloweenslik.
Parkinsonrystelser opstår, når legemsdelen er i hvile.
Jeg skjulte min rysten ved at lege med en genstand i venstre hånd.
Dag efter dag, i timevis.
Øh...
Jeg kan ikke høre dig.
Der foregår et eller andet udenfor.
Må jeg ringe tilbage?
Det faldt mig aldrig ind at dele min diagnose med nogen.
Jeg skulle arbejde.
Og jeg havde tænkt mig at lade, som om det ikke skete for mig.
I kan ikke gøre det her mod folk.
I kan ikke lyve og svindle og manipulere. Jeg finder mig ikke i det.
Men denne ene gang slipper I med en advarsel.
Jeg kan godt lide fyre, der er lidt for kloge.
Dygtige manipulatorer, der tror, at de manipulerer alle andre,
men på en måde manipulerer sig selv ind i en situation, de ikke kan styre.
Jeg blev dygtig til at manipulere mit medicinforbrug,
så virkningen var størst på det rigtige tidspunkt og sted.
Jeg har brug for flere piller.
Skal vi holde en pause?
Jeg skulle være stoppet for ti minutter siden, for jeg har brug for flere piller.
- Der går lige to minutter. - Ja, ja.
Du tager pillen og venter. Hvordan føles det?
Jeg siger altid, at der er som at vente på bussen. Som at vente på bussen.
Folk siger: "Hvad laver du?" Og jeg siger: "Venter på bussen."
Og så ved de, hvad jeg mener.
Ja, den virker nu. Det er rart. I dag... I dag virker den hurtigt.
Jeg har stadig lidt mumlemund, men jeg har det godt.
Jeg føler mig rolig.
Venter du stadig på bussen?
Nej, nu er jeg steget på. Jeg kommer penge i fidusen.
Det er en lettelse. Man kommer ned i den form, man er.
Den... Den bliver fyldt op med en igen.
FOR PENGENES SKYLD
Optager.
Klar.
Min krop gjorde ondt.
Playback.
Jeg havde presset den ned i vanvittigt ubehagelige stillinger
for at maskere rystelserne.
Godt. Klaptræ.
Okay, igen.
Der står "R-E-C."
Ja, det... "Optag."
Jeg havde ingen appetit.
Jeg brugte den undskyldning til at undgå middag med familien.
Jeg troede, at jeg ved at tænke på sygdommen gjorde den fremskreden.
I stedet drak jeg for at slippe væk.
Fra min situation.
Parkinson. Jeg gemte flasker.
Jeg havde flasker gemt væk i garagen. Jeg åbnede to flasker vin,
og Tracy troede, at vi kun drak en. Hun vidste ikke, at jeg drak den anden.
Jeg begyndte at drikke en margarita inden sidste scene.
Jack Daniels med is.
For pengenes skyld med Michael J. Fox begynder godt,
men bliver så for blød. Jeg må give den tommelfingeren nedad.
Det er ikke engang tæt på. Den får en tommel nedad.
Og så begyndte tingene at glide fra mig.
Der er ikke meget historie i Life with Mikey.
Jeg sad og overvejede, om Michael J. Fox ikke blev instrueret
i mange af de store scener.
Og her er en anden film, der kører af sporet.
Den gamles grunker.
Michael J. Fox faldt i den gamle fælde.
ER FOX GÅET PÅ GRUND?
De vil spille karakterer, der er elskelige.
- Hvorfor ikke spille ond? - Jeg er enig. Ja.
Gør dem hadefulde. Folk elsker en, når man spiller en hadefuld karakter.
Nicky!
Det er noget lort, Angie. Noget lort. Det er endnu en omgang dyr,
ind ad det ene øre og ud ad det andet letfordøjeligt lort.
Jeg var vranten og vred.
I en butik var der en fyr, der trådte ind foran mig.
Og jeg sagde: "Undskyld. Er jeg usynlig eller hvad?"
Og han siger: "Ja, det er du."
Og jeg tog fat i hans trøje og sagde: "Fuck dig.
Kom med udenfor, så river jeg hovedet af dig."
Og så sagde jeg: "Jeg ville virkelig gerne rive hovedet af dig i dag."
Han gik væk fra mig og blev bleg, og så gik de.
Jeg sagde: "Sådan kan jeg også være."
Jeg vidste ikke, hvad der foregik. Jeg vidste ikke, hvad der ventede.
Og hvad så, hvis jeg drak fire glas vin og måske et shot?
- Var du alkoholiker? - Jeg var helt sikkert alkoholiker.
Men jeg har ikke drukket i 30 år.
Hvad lå der til grund for den adfærd?
Til grund for den adfærd lå frygt.
Der var et pres til festen den aften.
Vi var på vores tredje kande margaritaer, da instruktøren sagde "Tak".
Åh gud.
Jeg så fødder. Tracys fødder.
Der var sko på fødderne. Pis. Hvad var klokken?
Jeg kunne ikke finde vreden.
Hun mødte mit beklagende blik med ligegyldighed.
"Er det det her, du vil have?" spurgte hun.
"Er det den, du vil være?"
Okay, Michael, Tracy. Drej hovederne.
Jeg har aldrig været så bange i mit liv.
Tracy! Tracy!
Tracy!
Badekarret blev mit tilflugtssted.
Dag efter dag i flere timer ad gangen.
Jeg ville bare have hovedet under vandet.
Jeg havde brug for at lide. Jeg ville så langt ned, jeg kunne komme.
Jeg kunne kun høre de dæmpede plask fra min rystende hånd.
Men hvor lavt alkohol end trak mig ned,
trak afholdenheden mig endnu længere ned.
Jeg kunne ikke længere flygte fra mig selv.
Mine første år som ædru var som en knivkamp i et skab.
- Hvad var kniven? - Sandheden.
Sandheden. Jeg så ikke tingene i øjnene.
VELKOMMEN TIL JORDEN
Jeg ville bare gerne være ude i verden.
Jeg ville være et andet sted og lave noget andet.
Jeg stak af og lavede film andre steder i verden.
Derhjemme kan man ikke lade, som om man ikke har parkinson,
fordi man bare er der med det.
Hvis jeg er ude i verden og har med andre mennesker at gøre...
...og de ikke ved, at jeg har det, har jeg det ikke.
Men Tracy havde det virkelig svært. Og hun nærmede sig sin grænse.
06.35 16. MARTS 1996
For nu havde vi tvillinger.
Aquinnah og Schuyler.
Jeg kommer hjem til min familie...
Sam var glad, for at jeg var hjemme, men også vred på mig.
06.55 4. JULI 1996
Mor, jeg vil prøve...
Det er tid.
Hvad gør jeg?
- Drej til venstre. - Den slingrer.
Du kan godt. Du kan godt. Du styrer det.
Du gør det. Du gør det. Kør, kør. Bare fortsæt. Kør, kør.
Jeg traf en beslutning.
Jeg ville tilbage til TV.
SKREVET AF GARY DAVID GOLDBERG OG BILL LAWRENCE
Og jeg tænkte: "Der er intet som at gå ud på et set
sige en replik og få dem til at gå helt amok."
Når nu Daily News siger, at vi blev set spise middag,
kan vi jo lige så godt gøre det.
Ifølge Post går vi faktisk i seng sammen.
- Fik du de seneste meningsmålinger? - De er her, Mike.
Anmeldelserne var blændende, og seertallene spåede langvarig succes.
13.28 27. FEBRUAR 1996
Skemaet passede perfekt til min families rytme.
Schuyler, kom hen til mig.
Og situationen var nærmest perfekt.
Det hedder "spin". Overtalelsesevne.
At få folk til at tro det, jeg vil have dem til at tro.
Det er det, jeg kan. Det er min gave.
Du var fantastisk.
Ja. Intet problem.
Det var sjovt at lade som om.
Godt, har borgmesteren forberedt en tale om strejken?
Jeg arbejdede på den hele natten.
Godt. Vi går på lidt tidligere, end vi troede.
Stressen ved et ugentligt show foran et publikum
forværrede mine symptomer.
Hele min venstre arm rystede nok til at ryste hele min krop.
Det vred i mig. Jeg lå på gulvet og vred mig og ventede.
Jeg havde et publikum udenfor, der ventede på, at jeg indspillede en scene.
Jeg kunne ikke bare høre deres fødder. Jeg kunne mærke dem.
Sid ned.
Og jeg regnede hele tiden på det.
Hvor lang tid er der gået siden sidste pille? Hvornår stopper virkningen?
Hvis advarslen kom,
når jeg var midt i en fire-fem minutter lang scene,
var der ikke noget, jeg kunne gøre for at holde symptomerne fra døren.
Fred, Joe, det er en fornøjelse at se jer.
Jeg tænkte på...
Men der var stadig ingen uden for familien, der vidste det.
Jeg lever en løgn.
Jeg kan ikke fortsætte sådan her. Det må stoppe.
Man føler, at folk kigger på en.
Stirrer. Dømmer.
Kigger ind i alle ens sjæls hjørner.
- Ja, klar. - Optag.
Vi er klar, Michael.
- Vent. Hvordan er det? - Fint.
Så er det nu.
Ufrihed er det værste for mig.
Det værste er at være spærret inde og ikke kunne komme ud.
Der var gange, hvor jeg tænkte: "Der er ingen vej ud af det her."
ONSDAGE KLOKKEN 20.00
Jeg pyntede væggene med huller i knytnævestørrelse.
Man er kun så syg som ens hemmeligheder.
Når det føles rigtigt, kan du slippe barren.
Ellers skal du forsøge at holde belastningen væk fra hånden.
Godt. Jeg er her.
Godt. Bevæg din højre fod lidt til højre.
Mere. Sådan.
Hvad skete der?
Lad os se, om du kan blive der.
Jeg kom til skade igen.
Jeg snublede over et tæppe og brækkede min hånd
og fik sat stifter i hånden.
Men der gik betændelse i vævet omkring stifterne.
Så overvejede man at amputere en finger.
Og så brækkede jeg armen.
Og folk omkring mig sagde: "Du er nødt til at være forsigtig."
Jeg sagde: "Det har intet med forsigtighed at gøre.
Det er bare... Det er det, der sker.
Når man har parkinson, snubler man og falder."
Prøv at løfte brystet lidt mere.
Sådan.
- Godt gået. Kan... - Mikey skal ikke stå i et hjørne.
Når jeg hører dig tale om alt det, der er noget lort,
kan jeg se, at du nærmer dig for så at stikke af igen.
- Pas på med højre hånd. - Ja. Åh, ja.
- Godt. Sid ned. - Jeg er okay.
- Vil du... Sikker? - Ja.
- Jeg kan jo ikke bruge min... - Godt.
Core-musklerne er der stadig. Det er de skrå mavemuskler.
- Ja. - Godt. Hvordan har du det?
Okay.
Jeg har interviewet dig i utallige timer.
Du har aldrig sagt: "Jeg har ondt."
- Jeg har ondt. - Har du?
Jeg har store smerter.
Fem, fire, tre, to, en. Og slap af.
- Det gør virkelig ondt. - I skulderen? Her?
Hver eneste rystelse føles som et seismisk stød.
- Vil du op at sidde? - Ja.
Vil du sidde på stolen?
- Alt andet end det her. - Okay.
Men hvorfor siger du ikke...
- Det handler jo om... - Det passede ikke lige ind.
...at fortælle sandheden. Hvorfor ikke fortælle om smerten?
Det passede ikke lige ind. Det er ikke noget, jeg indleder med.
Godt. Ikke slippe.
Ingen stød. Godt.
Jeg er okay.
- Jeg vil bare have det bedre. - Ja.
Og det virker, som om jeg... Jeg kan bedre se...
...de ting, jeg skal gøre for at få det bedre.
Men det er Michael J. Fox-ting.
Folk forventer, at jeg får dem til at få det bedre.
Jeg får dem til at gøre ting, de ikke ellers gør.
Det er det stærkeste, man nogensinde kan føle,
og det er et enormt ansvar.
- Jeg vil ikke nosse i det. - Præcis.
Det er okay ikke at være Michael J. Fox.
Michael J. Fox har holdt noget for sig selv.
Noget om hans helbred.
Nu har han offentliggjort, at han har Parkinsons sygdom.
Michael J. Fox er en af Amerikas mest elskede skuespillere
og har besluttet at offentliggøre, at han kæmper med Parkinsons sygdom.
...sendte chokbølger gennem underholdningsbranchen,
fordi han kæmper med Parkinsons sygdom.
...og har haft det i syv år.
Michael, det eneste, vi har hørt i den her uge, er,
at du har den her forfærdelige lidelse,
som er livstruende. At du kæmper for dit liv.
Føler du dig lettet nu?
Åh gud. Hvad har jeg gjort?
Hvad er prognosen?
Inden for ti år vil han have alvorlig funktionsnedsættelse.
Balanceproblemer med hyppige fald.
Jeg tror, at han har en hård vej foran sig.
HANS LIVS KAMP
Er du bekymret for, om seerne ser anderledes på dig?
Det bliver første gang, jeg står foran et publikum,
siden jeg offentliggjorde min diagnose.
Jeg frygtede, at de ville afvise mig, og at de ikke ville forstå det.
At jeg ikke kunne være sjov, fordi jeg var syg.
Jeg måtte håbe, at de kunne acceptere mig.
- Klar. - Optag.
- Klaptræ. - Og værsgo.
Vi mødes igen, mr. Bond.
Sådan.
Tag den, Bobo Fischer.
Det vidste jeg godt.
Det er et modigt træk.
Og jeg fik en fantastisk modtagelse.
Det var et uklogt valg.
Skakmat.
Det er kærlighed, der ikke kan styres.
Føler du, at du har en 90-årig far eller...
Jeg føler mig ikke som en på 90, men... Nogle gange bliver I vrede på mig.
I siger altid: "Pas på nu på."
Jeg siger, at jeg passer på. Hvorfor skulle jeg ikke passe på?
Der er ingen, der tror, at du ikke er forsigtig.
Det er bare det, at...
Det første...
Det er bare lavere på listen, end det er for os.
Så...
Jeg må bare være sikker. Og jeg vil hellere...
Det er godt, hvis du forstår, hvad jeg siger.
Jeg vil helst have, at du ikke falder.
- Jeg arbejder på det. - Ja.
Jeg kigger på mig selv og siger: "Jeg har parkinson."
Hvordan vil jeg leve med det?
Men hvis jeg aldrig kommer forbi "Jeg har parkinson,"
og hvis jeg aldrig kommer forbi den del, hvor jeg vågner om morgenen
og siger: "Ja, det er virkeligt. Det er det, der sker,"
så kan jeg ikke komme videre.
Det er første gang, vi har haft mulighed for at tale med...
Det er første gang, du er her siden dit pressemøde,
- hvor du offentliggjorde, at du... - Ja.
...har Parkinsons sygdom.
- Og jeg tror, at folk... - Ja.
Altså, du ved. Hvordan er det gået siden da?
Hvilke reaktioner har du fået?
Det er stort set det samme. Det har ikke ændret sig.
- Jeg har det stadig. Så... - Ja?
Efter alle de år, hvor jeg skjulte mine symptomer, kunne jeg give slip.
Jeg har en lidelse, og den får mig til at gøre det her
og det her og...
Åh, åh.
Hvis man kigger på mig længe nok, vænner man sig til det.
Jeg indså, at jeg ikke var nødt til at gøre andet end at være mig selv.
Nogle gange tager jeg lidt for meget medicin,
og så begynder jeg at svaje. Lidt som Axl Rose.
Hvis I ser det, så skal I bare nynne "Paradise City" inde i hovedet.
Jeg var stadig mig. Folk genkendte mig. Mig plus parkinson.
Åh, for helvede.
- Hvad fanden? - Vil du have?
Rystede du den med vilje?
Parkinson.
Der var nogle, der så nyheden om min sygdom som en afslutning.
Men jeg begyndte at se den som en begyndelse.
Skuespiller Michael J. Fox talte til kongressen
og bad om flere forskningsmidler til Parkinsons sygdom.
"Jeg er her for at fortælle, at det at administrere et godt forskningsprogram,
ikke er raketvidenskab.
Det handler om sund fornuft og viljen til at få ting gjort. Tak."
Godt sagt, Michael.
Jeg har faktisk aldrig sagt det her til nogen,
men jeg har fantaseret om det.
"Ja, du er større end mig. Du kan godt banke mig.
Men rammer jeg dig én gang, gør det ondt på dig."
Og jeg kendte det øjeblik.
Muhammad Ali og Michael J. Fox slutter sig til koret,
der påpeger manglen på midler.
Jeg ville være i verden og ikke trække mig væk fra verden.
Det fik mig til at indse, at jeg stadig har noget at give.
Det er ekstremt bevægende, undskyld ordvalget,
at være her i dag og række ud...
The Fox Foundation har revolutioneret forskningsvelgørenhed,
mobiliseret Parkinsons-berørte og indsamlet næsten to milliarder dollars.
HAN TAGER FORSKNING PERSONLIGT
Ti år efter min parkinson-diagnose blev Esmé født.
Hej, jeg...
Gå hen til far. Giv far et kys.
- Se på far. - Hvad laver far?
Se på far, Esmé.
Børn er skønne,
for børn siger bare: "Gider du godt at sidde stille?"
Det tror jeg gerne.
Og så siger jeg: "Jeg skal prøve, skat."
15. FEBRUAR 2000 15.12
TILLYKKE MED DE FEM ÅR AQUINNAH - SCHUYLER
- Nej. - Forelskede.
- Nej. De... - De flyver.
- De danser. - Okay. Godt.
- Vil I bytte hold... - Men...
...for vi vinder, eller vil I beholde samme hold?
Jeg kan godt lide holdene, men...
- Jeg er elendig til det her. - Det er ikke hendes skyld. Det er min.
Men jeg tænkte... Ja.
Kan du se det?
- Ja. - Har du den?
Dig.
- Har du den? - Ja.
Der stod "mig".
Var det "mig"?
Det var mig. Ikke dig.
Han tror, det var "Michael J. Fox".
Der er det med bevægelse, at jeg altid har været i bevægelse.
Måske er det, fordi jeg er lille.
Jeg har altid bevæget mig. Jeg har altid været afhængig af bevægelse.
Ikke bare til at komme fra sted til sted,
men til at udtrykke mig undervejs og til at være den, jeg er.
Jeg indså, at jeg ikke kunne finde roen i mit liv.
Jeg kunne ikke være til stede.
Ikke før jeg fandt det her, der ramte mig,
og som gjorde mig nærværende i alle øjeblikke i livet.
Det rystede mig vågen.
Sådan.
BASERET PÅ BØGER SKREVET AF MICHAEL J. FOX
STILL: A MICHAEL J. FOX MOVIE
Tekster af: Helle Virenfeldt Smith