Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
"Za pravico!"
"Za maščevanje!" "Za mojo državo!"
- Udarna novica. - Udarna novica. - Udarna novica.
Svet se odziva na smrtonosno streljanje v Franciji.
Strelca, 21-letnega Maxa Moreauja, so ubili na kraju dogodka.
Tukajšnji mediji poročajo, da je moški član skrajne desničarske skupine,
- morda neonacistične. - Francoske oblasti so obtožile Gasparja Francoisa,
vodjo skrajno desničarskega gibanja mladih, hujskanja k nasilju.
- Max Moreau je bil član njegove skupine. - Gibanje privržencem
in sledilcem nudi zgodbo, ki upravičuje nasilje pod določenimi pogoji.
Lanskoletno streljanje ni bil osamljen primer,
temveč del vse bolj prisotnega belskega rasističnega nasilja.
Victoire Murat še naprej uporablja sovražni govor
zoper manjšinske skupine. Hujska politične privržence.
Trenutno je glavna kandidatka za zmago na predsedniških volitvah v Franciji.
To počnejo namerno, premikajo meje svobodnega govora.
Desničarski provokatorji služijo več milijonov s širjenjem sovraštva.
Odgovorni so za vzdušje, v katerem so ljudje s skrajnimi stališči
pripravljeni tudi ukrepati.
Z vami sem Ivy Brand, gledate "Nationalist News International".
Danes je z mano v studiu znameniti italijanski pisatelj,
večletni privrženec patriotskih gibanj in moj osebni junak,
prof. Piero Deluca. Hvala, da ste z nami, profesor.
"Piacere", Ivy. Kliči me Piero.
Piero, kdo je po vašem odgovoren za streljenje Maxa Moreauja?
- Max Moreau, seveda. - Ja, pritisnil je petelina.
Ne, ne. Gre za dejanje bolnega posameznika.
Fanta z zgodovino duševnih težav.
Ampak živimo v kulturi izgovorov.
Ljudje krivijo politiko in družbo, da bi sebe spremenili v žrtve.
Kako to po tvojem vpliva na um? Povedal ti bom, ljuba punca.
Ta mentaliteta žrtve je ustvarila Maxa Moreauja.
Odvzela mu je ponos in ga spremenila v morilca. Preprosto.
- Je res tako preprosto? Niso še drugi dejavniki... - Ne, draga, ne razumeš.
To tragedijo izkoriščajo, da bi ustvarili razkol v gibanju.
Ampak to ne pojasni manifesta, ne?
- "Scusi?" Oprosti? - Manifest Maxa Moreauja.
- V njem je citiral vaše delo. - Ja, fant je napisal manifest. In?
- To počnejo vsi ti norci. - Drži.
- Ne bi morali to upoštevati kot člani gibanja? - Ne, ne. Rez!
- Ivy! - Divja je, Frank. - Ivy.
- Bo to naredila vsakič? - Samo trenutek, Piero. - "Certo."
- Ko sva prišla, si rekel, da bom sama vodila intervjuje. - Ja.
Ampak tak napad na Piera zaradi manifesta? Daj no, punca. Ubijaš me.
- To je pravo vprašanje. - Ne, oba veva, kako to poteka.
In bolje sem te podučil.
- Veš, na koga me spomniš, ko si taka? - Na mamo?
Name. Ne na mojo klinčevo sestro.
Name, spomniš me name. Pametna si, pristna,
- lahko bi uspela, če bi si res želela. - Saj si. - Potem se drži scenarija.
- Zakaj je Piero sploh v studiu? - Namenili smo mu malo časa
pred promocijo v Italiji. Zdaj ko se je vse začelo.
Kaj?
- Povej. - Stric Frank, katere stvari? - Ja, čakam. Shraniti kaj?
- Alice. - Oprostite, gospodična. Bi kaj pojedli?
- Moji najljubši. Hvala. - Alice. Nocoj bomo imeli še tri goste.
- Victoire Murat in njeno spremstvo. - Victoire?
- Iz Pariza prihaja, da bi naju videla. - Počakaj, bom imela intervju?
Vidiš? Kaj sem ti rekel? Vse se postavlja na svoje mesto.
- Kaj pa Gaspar? - Na lov je šel, toda vrnil se bo na večerjo.
- Prav. - Gaspar in Victoire pri isti mizi, skupaj?
Vse imam pod nadzorom. Osebje pošlji domov pred kosilom.
Samo ti ostani. Nočem, da je tu kdo po nepotrebnem.
- Boš lahko sama poskrbela za večerjo? - Seveda, gospod.
Vidiš? Tako moraš delati. Ne pritožuj se, ne sprašuj.
- Samo svoje delo opravi. Prav, dajmo. - Skrajni čas.
Nastavimo ponovno in začnimo znova.
- Vključite jih v generator. - Ja, gospa.
Prekleto!
- Spet ni elektrike. - Ja, vem.
Jebi se! Ne, ne potrebujem tega prekletega...
Naša mesta so nerazpoznavna, preplavljena z negotovostjo, nasiljem.
Čas je, da se upremo invaziji.
Podprite gibanje, da bomo zaščitili naše meje.
Podprite gibanje, da bomo zaščitili evropsko civilizacijo.
Podprite gibanje in pomagajte prihodnosti. Začnite danes.
- Kaj je s prispevki za ta mesec? - Ti skladi še niso likvidni.
- Poklicati moram nekoga v Ženevo. - Nekoga? Kdo je nekdo?
- Nočeš vedeti. - Samo nekaj milijonov potrebujemo zanjo, da se ujame v past.
- Za to bom poskrbel. Podpiši. - Bom podpisal drugi? - Ja, tu.
- Je to vse? - Za zdaj. - Imamo njo, Gasparja.
- Pripravljeni smo. - Odlično. - Dilerji so, morilci in posiljevalci.
- Bi bil lahko še bolj brezsramen? - Če bi bil lahko, bi bil.
Veš, zakaj? Ker deluje. Deluje.
Z vami sem Ivy Brand. Ne pozabite, razmišljajte s svojo glavo.
Z vami sem Ivy Brand. Ne pozabite, držite se desne.
Držite se desne... Ne, ne, neumno je.
Z vami sem Ivy Brand. Ne pozabite, ne obupajte nad bojem.
Ta, ta je najboljša. Ljudje imajo radi dober boj.
Samo slogan pripravljam. Vsi pomembneži ga imajo.
Vseeno prisluhnite nasvetu. Bodite žrtev.
Potem ste lahko jezni, pravični in ljudje vas bodo še poslušali.
- Mislila sem, da to sovražite. - Sovražim, sovražim.
Ampak bolje je to izkoristiti zoper njih,
preden oni to izkoristijo zoper vas, ne?
Žal mi je, da sem vas danes napadla.
V ljubezni in po televiziji je dovoljeno vse.
Ga. Murat, veliko vprašanj imam. Kot ženska na oblasti... Prekleto.
- Kako je bilo na lovu? - Ta kraj je predober zate, Frank.
- Ustvarjen je za lovca. Ne znaš niti streljati, ne? - Ne.
Hej, Ivy. Ivy? Pridi. Darilo imam zate.
Čeprav si vedno zlobna do mene v oddaji.
Kreten.
Podoben ti je, ne? Mogoče ga bomo jutri skuhali.
Seveda. Če misliš, da je Victoire všeč svinjina.
Rekel sem ti, da jo bom pripeljal.
Tu je. Bodoča predsednica Francije.
Ne morem verjeti, da je tu. Kako je stricu Franku uspelo?
To prepusti njemu. Tem stvarem je kos.
- Me veseli. - Dobrodošli na sedežu "NNI".
Tu ne bi počitnikovala. Rustikalno je.
- Vsekakor je bolje kot v ameriškem zaporu. - Dovolj, Jean.
- Si prepričana, da se hočeš spečati z njimi? - Serge.
Vem, kaj počnem.
- Alice, ji je bila všeč? - Kaj? - Košara?
V mojem imenu si jo dala Victoire, ne? Kakšna je v živo?
- Ista. - Kaj? Si se ji predstavila? Strica Franka gotovo ne bi motilo.
- Pripraviti moram večerjo. - Prav.
Oprostite, gospod. Nisem vedela, da ste tu.
- Se boste pridružili drugim? - Seveda.
- Ne stoj, briši. - Ja, gospod.
- Čudovita si. - Hvala.
- Nisem videti, kot da se preveč trudim? - Sprosti se, vzemi penino.
- Alice, ne pijem, to veš. - Ja, ampak danes je posebna priložnost.
- Ne, ne, hvala. - Počasi, počasi.
Ga. Murat, sem Ivy Brand. Frankova nečakinja sem.
Frankova predstavnica. Me veseli.
Ga. Murat ve, kdo ste. Veseli jo, da vas je spoznala.
Ga. Murat, veliko vprašanj imam za vas. Kot ženska, ki je tako napredovala...
Spoznali ste Ivy. Ni čudovita? Menimo, da smo ustvarili nekaj odličnega.
- Nekaj pomembnega, posebnega. - Jo lahko za hipec ukradem?
- Seveda, seveda. - Oprostita.
- Paziti moraš Piera. - Kaj? Zakaj?
Zakaj? Poglej ga. Zato. Veš, kakšen je.
- Z Victoire sem hotela govoriti pred intervjujem. - Pozabi intervju.
To srečanje ni za javnost in hočem, da tako ostane.
- Torej si mi lagal. - Zdaj ne bova govorila o tem. Opravi svoje delo.
Samo trenutek.
- Imaš ogenj? - Ne.
Dame in gospodje, prosim za pozornost.
- Dobrodošli. Na Francijo. Na zdravje. - Na stranko.
- Na ljudstvo. - Stopite sem za hip.
Nekaj, s čimer bomo zaznamovali dogodek.
Na NNI.
Ja, vidite? Kaj pravite?
Kot vidite, imamo tu rdečo sobo. Vse je prvotno.
Lepota te operacije je, da sem v 27 različnih državah
in moj edini strošek je tako rekoč samo račun za Wi-Fi.
Vstopite. Modra soba. Modra. Vzemite pijačo.
Ostani z njim, ostani z njim.
- Lepo, Frank. - Osebni junak, pravite?
Med intervjujem ste rekli, da sem vaš osebni junak.
Ja, vaša zgodnja dela so me navdušila.
Veste, s prvimi knjigami nisem nič zaslužil.
Še brezplačno jih nisem mogel podariti.
Potem pa sem v naslove dodal besedo "umor"
in pisal, da begunci kradejo naše otroke.
Zato imam danes vilo v Amalfiju.
Te je kdaj pofukal Italijan? Verjemi mi, tega ne boš pozabila.
- Prekleto. Me hočeš osramotiti? - Stric... - Povsem nekoristna si, veš?
Odrasti. Takole.
Držim te. Držim te. Takole.
Prav, držim te. V redu.
- Alice, lahko... - Ni tako, kot se zdi. - Seveda ni, seveda ni.
- V redu si, v redu si. - Semkaj, g. Deluca.
Zelo mi je žal, nekatere stvari se ne spremenijo.
- Pojdiva v vašo sobo, g. Deluca. - Hvala.
- Ženske zelo spoštujem. - Ja, gospod.
- Fantastična vrsta. - Ja, gospod. - Mislim, da moram bruhati.
- Nekaj je narobe. - Pridite. - Ne.
Poznam mamila, to ni mamilo.
- Ne, gospod. To je strup. - Kaj, hudiča...
- Za podgane. Bomo videli, ali bo učinkoval pri vas. - Na pomoč!
- Odhajaš? - Alice, ja. Samo...
Stric Frank je lažnivec.
Če sem odkrita, cilja nisem hotela doseči na tak način.
Zakaj ne morem povedati pravih zgodb in sem obsojena na stričeve klikvabe?
Ja, odhajam. Z NNI sem opravila.
- Oprosti. Tega ne bi smela reči. Prosim, nikar. - Ne, prav imaš.
Mama je vedno govorila: "Ne zaupaj stricu Franku."
- Rekla je, da me izkorišča. - Prav je imela.
Stric Frank mi je dal prvo priložnost. Tega nihče drug ni naredil.
Zdaj me ne bo zaposlil nihče drug.
Skušala sem poklicati druge mreže pred časom.
Vedeli so, da sem iz NNI. Ženska se mi je smejala.
Smejala se je.
Samo nekaj pomenljivega bi rada naredila.
Moj sin je to govoril. "Mama, storil bom nekaj pomenljivega."
- Nisi mi povedala, da imaš sina. - Umrl je.
Iskreno sožalje.
Najbolje, da popijem pijačo, kot si rekla, in grem v svojo sobo...
Ne, oditi moraš. Takoj odidi.
Če boš ostala, boš nastradala. Pojdi.
- Je to kri? - Samo kri od mesa.
Prosim, zdaj odidi. Postreči moram večerjo.
Bistvo je pravzaprav to, da potrebujete denar.
Victoire ceni, da ste takoj prešli k bistvu, g. Frank.
- Glede na to, da je bilo vaše gibanje velik uspeh... - Z veseljem bi pomagali.
- Zelo prijazno od vas, Frank. - Ni za kaj, ni za kaj.
Vem, da so nianse. Hesse, bi...
Francoski zakoni o financiranju kampanj ne dopuščajo donacij.
Ampak to lahko predstavimo kot posojilo s pogoji za obe strani.
- Ne zdaj. - Prav, gospod.
Gasparju smo že pomagali poplačati njegove težave z zakonom.
Upamo, da to dokazuje, da nas v resnici zanima gibanje in ne denar.
Takole. Napočil bo čas, ko boste morali pokazati svoj obraz za mrežo
in podpreti naš cilj. Vemo, da se lahko zanesemo na vas.
- Seveda. - Kdo je to, Frank? - Alice, oskrbnica.
In velika domoljubka. Ne, Alice?
- Koliko časa delate tu, Alice? - Od zime, gospa.
- Kaj počnete na takem kraju? - Marsikaj.
Alice me je osvojila, ko sva se prvič srečala.
Igrala je klavir, staro vojaško pesem, ne?
- Katero? - "La Strasbourgeoise".
Najboljše so stare maščevalne pesmi, ne, Victoire?
- Zaigraj jo zanju. - Prosim, Alice.
Dajmo.
"V mestu sneži,
otrok iz Strasbourga sedi,
sedi kljub mrzlemu in ostremu vetru,
sedi kljub mrzlemu dnevu,
sledi kljub mrzlemu dnevu.
Moški gre mimo nje, deklici ponudi miloščino.
Deklica prepozna nemško uniformo
in zavrne pomoč, ki ji jo nudi.
Sovražniku pove ponosno,
sovražniku pove ponosno...
Obdrži svoje zlato, jaz bom obdržala svojo moč,
pruski vojak, nadaljuj svojo pot.
Jaz sem otrok Francije,
sovražniku ne ponujam roke sprave,
sovražniku ne ponujam roke sprave.
Moj oče je umrl na tvojem bojišču,
nisem videla sence njegove krste,
ustrelila ga je ena vaših pušk,
zato sem oblekla oblačila za žalovanje."
Za policijo. - "Zato sem oblekla oblačila za žalovanje."
Osvojili ste Alzacijo in Loreno,
premagali ste več milijonov tujcev,
osvojili ste Germanijo in Bohemijo,
ampak nikoli ne boste osvojili mojega srca,
moje srce bo večno pripadalo Franciji."
Vidiš? Naslednja točka dnevnega reda.
Skleniti morata premirje.
Pomagalo bi, če se ne bi nenehno branili pred napadi z desne.
- Bi vam bilo to všeč? - Preprosto se mi zdi, Gaspar.
- Hočeš zmagati na volitvah ali ne? - Hočem, da zmaga ona?
- Ne. - Ne bodi teatralen. - Hvala.
Več let sem opravljal tvoje umazano delo in izključila si me.
Pričakuješ, da ti bom pomagal pri volitvah?
Jebi se ti in ta socialist, ki mu praviš vodja kampanje.
- Kaj pravi? - Komplimente deli.
Rekel sem, da je ta tip klinčev socialistični peder.
Kakorkoli, izgubila boš in tako bo zaradi mene. Po moji zaslugi.
- Kaj hočeš? - Nič zame.
Bi rad nadaljeval revolucijo s kupom fantkov?
Pomilovanja vreden si. Vodim v anketah.
Seveda sem te izključila. Sicer bi bil glas zame podpora Moreauju.
Seveda, ti bi ga vzgojila.
- Dovolj imam tega, da poslušam o Maxu Moreau. - Max Moreau.
Vesta, kdo je odgovoren za Maxa Moreauja? Starši.
Kakšna vzgoja ustvari tako pošast?
Hvala, hvala, Alice.
- Zakaj ravno zdaj? Sredi... - Stric Frank, to moraš videti.
Kaj je? Zakaj? Kaj moram videti?
Alice je mama Maxa Moreauja.
Ko bi le odšla.
Max je njen sin. Krade ti, stric Frank.
Jemlje dokumente, bančne izpiske, različne stvari.
- Vse je tu. - Dovoli, da pogledam.
Odloži pladenj.
Ga. Murat!
Pusti jo! Pusti jo!
Umirite se. Alice. Alice, umiri se. Umiri se.
- Kaj hočeš, Alice? - Svojega sina, a ste ga ubili.
- Zato bom jaz ubila vas. Vse. - Nora je.
- Motiš se, nič nisem imela s tem. Nihče si ne zasluži smrti. - Laži.
Lažnivci in kradljivci, vse lahko dokažem.
Karkoli misliš, da veš, se lahko o tem pogovorimo.
Dovolj traparij. Spusti pištolo. Zakaj?
Ubijmo jo in končajmo to. Samoobramba.
Alice, predaj se, preden to uide izpod nadzora.
Kristus, kaj, hudiča... Hej, ne streljaj!
- Ne premikajte se. - Ne streljaj.
Prekleto. Kam so odšli? Ivy! Ivy!
- Ivy! - Mojbog, Serge. - Prekleto.
- Ubil si ga. - Tega ne veš.
Temno je bilo. Mogoče ga je služabnica ubila z njegovo pištolo.
- Z njo niso streljali. - Idiot.
Kaj si storil? Natanko zato nočem imeti nič s tabo.
Alice, vzela je ovojnico.
- Kaj bomo naredili? Bomo poklicali policijo? - Predstavljaj si naslove.
Počakaj, počakaj. Umirimo se in razmislimo.
Ne, Frank, to je tvoja krivda. Preveč ve.
- Sem sta šli. - Kam vodi?
Ti hodniki vodijo po celi hiši. Kjerkoli je lahko.
- Si se že znašel v taki situaciji? - Ja.
Nočna mora. Tu ne morem ostati. Dajmo, pojdiva.
- Poklical bom helikopter. - Ni časa. - Kaj naj?
Ne, ne, Victoire, ne skrbi, vse je...
- Ga. Murat mora takoj oditi. - Mislim, da to ni...
Pravzaprav je to odlična zamisel.
Gaspar! Gaspar!
- Kaj? - Daj mi ključe svojega džipa. - Zakaj?
Dajmo.
- Odpelji jo do tod. Brez policije. - Seveda.
Kaj čakava? Sladico?
- Alice, lahko pojasnim. Alice, prosim, nikar. - Molči!
Dajmo!
- Kaj je to? - Neumna punca.
- Poklicali ste 911. - Ne premikaj se. Kaj si naredila?
Izmeček. Dajmo.
- Alice, prosim. Prosim, nikar. - Zakaj ne? Taka si kot oni.
- Ne, odpoved sem dala. Ne pozabi, da sem hotela oditi. - Pa si se vrnila.
Dajmo!
- Kaj počneš? - Kaj misliš? Kličem policijo. -Si nor?
Če povežejo moje ime s tem sranjem, bom oplela. Vozi.
Vozi, prekleto!
- Kaj, hudiča, je bilo to? - Ne bosta blizu.
- Česa? Pa mi? - Gaspar?
Sergeja nisi ubil ti, Alice ga je.
- Če ni živa, da bi ugovarjala. - Ja, ja. Dobro.
Voila. Nisem bila prepričana, da bo uspelo.
Ne! Ne! Mojbog.
To je frdamana nočna mora! Zakaj si tako miren?
- Razmišljam. - Razmišljaš, razmišljaš!
Veš, v kakšni riti smo? Koliko oči bo uprtih v nas?
Ta klinčev žar je bila bodoča predsednica Francije!
- Razmišljaš o tem? - Ja.
Prav, prav.
- Kaj bomo naredili? - Rešili bomo prvo težavo.
- Potem se bomo posvetili vsemu drugemu. - Alice.
Šli bomo od sobe do sobe v vseh nadstropjih. Našli jo bomo.
Ubila jo je. Ubila je Victoire.
Ubijmo psico.
- So mrtvi? - Ne vsi.
Ne še.
Alice, prosim. Zakaj jaz?
Ker sodeluješ pri tem. Tvoje laži, to je ubilo Maxa.
Laži.
Lažnivci, oni so krivi.
Tisti, ki so ustvarili laži.
Tisti, ki so financirali laži.
Tisti, ki so širili laži.
Trpeti morate in umreti kot drhal, kakršna ste.
To je edina rešitev.
Ni je tu. Pojdiva.
Gaspar.
- Zberi se. - Alice, ne odločam o tem, kaj bom govorila v oddajah.
- Verjemi mi, želim si, da bi. - Lahko bi rekla "ne".
Obe veva, za kaj gre v resnici.
Za denar.
Zaradi tega je Max umrl. Samo zaradi denarja.
- Ti pa jim ga pomagaš krasti. - Jaz? Ne vem, o čem govoriš.
Pa to? To so tvoji računi.
Kaj, hudiča, stric Frank?
- Počakaj tu. Daj mi svetilko. - Frank, pomislil.
Služabnica. Ni mogla narediti vsega tega. Ovaduhinja je.
Tvoja mreža je poročala o njih, infiltrirajo se v gibanje.
Molči, Gaspar. To si je izmislil.
Frank, kako lahko pridemo tja?
Sledi mi. Sledi mi. Daj mi svetilko.
Alice, pravim ti, da ne vem nič o tem, prisežem!
- Lažnivka si. - Nehaj to ponavljati.
Moje ime izkoriščajo, žrtev sem.
- Kot Max. - Ne izgovarjaj njegovega imena, prav?
Max je bil priden fant. Spremenili so ga.
Če bi poznala Maxa, bi razumela.
Pravzaprav sem spoznala Maxa.
- Nisi. - Poročala sem o Gasparjevi skupini mladih za strica Franka.
Na sestanek sem šla in Max je bil tam.
Zelo tih je bil. In zelo spoštljiv. Vsaj do mene.
Ni bil tak kot drugi.
Občutljiv je bil.
Ti fantje so bili res nevarni.
Gasparju so bili všeč taki. Izzvali so pretepe.
Z neznanci, drug z drugim, vseeno je bilo.
- Kaj še? - Potem je Max umrl.
Začeli so govoriti, da ga je Gaspar nagnal iz skupine.
Stric Frank mi je rekel,
naj nikomur ne omenim ne sestanka ne Maxa.
Niso hoteli, da je Max njihova težava, nadaljevati so hoteli.
Res mi je žal, Alice.
Ne, ne, ne.
Na podstreho vodijo še ene stopnice.
Nastavili ji bomo past. Gaspar, pojdi gor. Midva greva okrog.
Ne še. Minuto nama daj, da prideva tja.
In ne zamoči tega.
Plačati morajo, odgovorni so.
- Razumem, ampak to ni način. Lahko ti pomagam. - Ne moreš.
Uničili so ga.
Ne dovoli, da enako naredijo tebi, Ivy. Ne dovoli.
Ne!
- Prekleto! - Idiot! Dajmo!
Si v redu?
Hesse.
- Stric Frank! - Počasi, počasi. Poišči Alice.
Mojbog. Mojbog. Kaj? Kristus, kaj ti je naredila?
Ne, ni bila Alice. Gaspar je kriv.
To je moja punca. To je moja punca.
- Kaj, hudiča, počneš? - Kaj misliš?
To ni klinčev hec, Ivy. Victoire je mrtva.
Kmalu bomo vsi pod klinčevim drobnogledom.
Torej morava to počistiti.
Kaj to pomeni?
- Boš tudi ti morilec? - Ne, ubiti nas je hotela.
- Kaj naj bi naredili? - Kdaj si mi nameraval povedati?
- Kaj? - Da si odpiral bančne račune z mojim imenom.
- Ne, bolje je bilo, da nisi vedela. - Počneš to ves čas?
- Kaj? - Jemlješ denar gibanja in ga daješ v svoj žep? -V tvoj žep.
Zahvaliti bi se mi morala. Bogata si. Čestitam. Ni za kaj.
Vedi pa naslednje. Če se to razve, boš v enakih težavah kot mi.
Formalno si sostorilka.
- Zafrkavaš me. - Utihni in naredi, kar ti naročim.
Sranje. Sranje!
Hesse!
Hesse, tu imamo klinčevo težavo.
Če vidita džip...
Prekleto!
Mislim, da ga nista videla. Mimo peljeta.
Ne vem, kaj mi je.
Jaz bom govoril. Si pripravljen?
- Dober večer, gospoda. - Dober večer.
- Je kaj narobe? - Prejeli smo klic. Ste vi lastnik?
- Ne, moj prijatelj je. - Ste nas klicali, gospod?
Ne razume, Američan je.
Ja, Američan.
Gotovo je bila pomota. Vse je v redu.
- Vidiš, rekel sem ti. - Je v hiši še kdo?
Mojbog, Alice.
Dobro sem.
Samo na svež zrak moram.
Pridi.
Kaj počneš? Kaj je to?
Edina stvar, ki so mi jo dovolili obdržati.
To mi je skušal prikriti. Kajenje.
Ampak vedela sem, veš. Zaduhala sem na njem.
Nikoli se nisem sprla z njim.
Zakaj bi se prepirala? Lažje je bilo dovoliti, da ima svoje skrivnosti.
Ampak morala bi kaj reči.
Morala bi...
Zakaj sem molčala?
- Alice. - Vašemu prijatelju je res všeč Francija.
Obožuje jo. Od nekdaj si je želel živeti tu. Ti je všeč Francija?
Ja.
- Je dobro? - Ja, zelo dobro. Preveč vina.
Alice, policista sta tu. To lahko končava. To lahko končava takoj.
Ne, prepozno je.
- Čeprav strup učinkuje počasneje, kot sem mislila. - Strup?
- Kakšen strup? Alice, kaj si naredila? - Vsi bodo umrli.
- Zaslužijo si umreti. - Alice, kam si ga dala? Max tega ne bi hotel.
Maxa ne poznaš.
Nikoli ga nisi spoznala, ne?
Ubiti bi te morala. Ubiti bi te morala!
Prekleto.
- Lahko noč. Oprostite, da sva vas motila. - Hvala.
Na pomoč! Na pomoč! Prosim, potrebujemo pomoč!
Prosim, potrebujem nekoga. Potrebujem pomoč.
Ne!
Neumen otrok.
Kaj bomo naredili zdaj?
Krivdo bomo zvalili na Alice.
In uskladili naše zgodbe, če hočemo preživeti in jo povedati.
Gaspar!
Poskrbi zanjo, sicer bom jaz.
- Ivy. Ivy, poslušaj, Ivy. - Ne približuj se. - Ivy.
- Ubil si jih. - Jaz? Nikogar nisem ubil.
Če bi me poslušala in molčala, bi bila ta dva še živa.
Ivy, stoj. Poslušaj me.
Razumem. Samo prav skušaš ravnati.
Povedati hočeš resnico. Kar je dobro.
V resničnem svetu pa ni vedno prav, kar je prav.
Življenje se ne izteče vedno, kakor si želiš.
Kot pričakujemo. Kriv je zakon nenamernih posledic.
Najbolje, kar lahko narediš, je, kar je prav zate.
- Hočeš reči zate? - Ne, za oba. Reči hočem... Ivy.
Ivy.
Alice. Govoriti moram s tabo. Za Maxa gre.
Všeč mi je bil, veš?
Ko je naredil, kar je naredil...
Pomislil sem: "Prekleto dober fant!"
Še nekaj takih in lahko bi rešili Francijo.
Dobro sva ga vzgojila.
Ko si prej pela "La Strasbourgeoise"...
Ganjen sem bil. Prekleto! Alice.
Alice. Kje si?
Bi se rada pridružila Maxu?
Kaj, hudiča, počneš?
- Ne, ne, še jo potrebujemo. - Kaj, hudiča, stric Frank...
- Kdo, hudiča, si? - Nočeš vedeti.
Takoj pridem.
Počakaj! Počakaj! Hej! Hej!
- Poslušaj! Poslušaj! Uporabi možgane. - Pusti me! - Poslušaj!
Če to izvedeva prav, je različica, v kateri bova oba dobra.
Izhod je. Poslušaj, žrtvi sva, ne? Napadla nas je, ne?
Lahko pustiva brazgotino na tvojem obrazu in ustvariva zgodbo.
Razmišljati morava dolgoročno, prav?
Dolgoročno, stric Frank? Zastrupljen si.
- O čem govoriš? - Alice te je zastrupila. Strup za podgane. V vsem je bil.
Jebenti!
Ivy!
- Držati morava skupaj. - Ne, ne. - Kam greš? Kam greš? -Pusti me.
Mojbog.
Zakaj me siliš v to?
Tebe sem izbral! Vse sem ti dal!
Mislil sem, da imaš, kar je potrebno!
Družina sva, otrok. Držati morava skupaj.
Prekleto!
Odidi. Odidi!
- Jaz sem Max Moreau. 17. maj, ura je 10.30. - Max?
- Danes grem v vojno za Francijo. - Max?
Vsi ste strahopetci. Same besede so vas, ničesar ne naredite.
Jaz bom naredil nekaj pomenljivega. In hvaležni mi boste.
Niste verjeli vame. Čas je za maščevanje.
Bojevnik sem. Glejte me, pokazal vam bom.
Prav, grem.
Za pravico!
Za maščevanje!
Mrtev je.
Kaj, hudiča, si mi naredila? Jebenti...
Sovražim te.
Prav, pridi. Pridi.
Stoj.
Čudovita hiša.
Je zdaj tvoja?
- Ne vem. - Svobodna si.
- Pojdi in jim vse povej. - Kaj naj jim povem?
Resnico.
Udarna novica.
Prijavili so več žrtev v osamljenem francoskem dvorcu.
Vodje NNI in njen kontroverzni ustanovitelj Frank Brand...
Victoire Murat, predsednica francoske stranke "Tricolore", je med žrtvami.
To je bila nočna mora pred enim letom.
Deset mrtvih, politično gibanje, prizadeto do temeljev.
Napadalko Alice Moreau so tudi ubili.
Samo en človek je preživel.
Jaz.
Sama sem žrtev krutega nasilja, zato razumem bolje kot večina,
kako težko je najti smisel v takih šokantnih dogodkih.
Alice Moreau, nestabilna ženska, mama, ki se ji je mešalo zaradi sinove smrti,
se je maščevala tistim, ki so bili po njenem odgovorni.
So jo korumpirani mediji,
ki so očrnili nacionalistično gibanje, prignali do nasilja?
Ali je imela druge razloge?
Resnica je, da ne vemo, kaj je Alice skušala doseči.
In morda nikoli ne bomo izvedeli.
NASILJE
MEDIATRANSLATIONS