Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Pentru dreptate !
Pentru răzbunare !
Pentru ţara mea !
Ştire de ultimă oră !
În seara asta, lumea reacţionează la împuşcături mortale, în Franţa.
Preşedintele republicii condamnă un act de terorism.
Atacatorul, Max Moreau, de 21 de ani, a fost ucis la faţa locului.
Presa relatează că acest individ face parte
dintr-un grup de extremă dreapta, probabil neo-nazist.
Autorităţile franceze l-au acuzat pe Gaspar François,
conducătorul mişcării de extremă dreapta a tineretului francez,
de incitare la violenţă.
Max Moreau a fost membru al grupului său.
Această mişcare
le oferă suporterilor şi adepţilor săi un narativ
care ar justifica violenţa, în anumite condiţii.
Atacul armat de anul trecut n-a fost un eveniment izolat,
ci parte a unei recrudescenţe a violenţei rasiale albe.
Victoire Murat continuă să folosească o retorică plină de ură.
Ţintind grupuri minoritare, pentru galvanizarea susţinătorilor politici.
Ea se află acum în fruntea cursei prezidenţiale din Franţa.
Ei fac asta foarte conştient,
împingând limitele libertăţii cuvântului.
Răspândind aceste idei pline de ură, provocatorii de dreapta fac milioane.
Ei sunt răspunzători pentru un climat
în care cei care au aceste vederi extreme
sunt mai pasibili să acţioneze în virtutea lor.
Sunt Ivy Brand şi urmăriţi Nationalist News International.
Am alături de mine azi, în studio, un legendar scriitor italian,
susţinător, de multă vreme, al mişcărilor patriotice
şi erou personal al meu, profesorul Piero Deluca.
- Vă mulţumim pentru prezenţă. - Cu plăcere, Ivy. Şi, te rog, Piero.
Spune-mi, Piero,
cine crezi că e răspunzător pentru atacul lui Max Moreau ?
- Max Moreau, desigur. - Da. El a apăsat pe trăgaci.
Nu. E acţiunea unui individ deranjat mintal.
Un băiat cu un istoric de probleme psihice.
Însă trăim într-o cultură a scuzelor.
Oamenii încearcă să dea vina pe politică, pe societate,
să se victimizeze.
Şi ce crezi că face asta cu mintea ta ?
Îţi spun eu ce face, draga mea fată.
Această mentalitate de victimă l-a creat pe Max Moreau.
I-a luat toată mândria şi l-a prefăcut într-un ucigaş.
E foarte simplu.
E oare chiar atât de simplu ? Nu există şi alţi factori ?
Nu, draga mea. Nu înţelegi situaţia.
Această tragedie e folosită pentru a se crea o scindare în mişcare.
Dar asta nu explică manifestul său, nu ?
Poftim ?
Manifestul lui Max Moreau. În care citează din cărţile dv.
Da, băiatul a scris un manifest.
- Şi ? Toţi aceşti maniaci fac asta. - Exact.
Dar, ca parte a mişcării, nu trebuie să luăm asta în considerare ?
Nu ! Tăiaţi ! Ivy !
- E nărăvaşă, Frank. - Ivy...
- Aşa o să facă de fiecare dată ? - Îngăduie-ne un minut, Piero.
Sigur.
Când am venit, mi-ai spus că pot să-mi gestionez singură interviurile.
Desigur. Dar să-l hărţuieşti aşa pe Piero pentru manifest ?
- Zău aşa, puştoaico ! Mă omori. - E o întrebare validă !
Nu. Doar ştim amândoi cum se-nvârte roata.
Şi te-am învăţat mai bine de-atât.
Ştii de cine îmi aminteşti când eşti atât de aprigă ?
- De mama ? - De mine. Nu de afurisita de soră-mea.
Îmi aminteşti de mine. Eşti deşteaptă. Eşti autentică.
Dacă ai vrea, ai putea ajunge foarte mare.
- Vreau ! - Atunci respectă naibii scenariul !
Dar de ce îl avem pe Piero ca invitat ?
Vrem să-l aducem puţin în atenţie înainte de lansarea în Italia.
- Acum, că lucrurile sunt în mişcare. - Care lucruri ?
- Zi ! - Ce lucruri, unchiule Frank ?
Da, aştept. Ce spui ?
- Alice ! - Scuzaţi-mă, domnişoară.
- Doriţi să mâncaţi ceva ? - Preferatul meu. Mulţumesc.
Alice !
Ne mai vin trei oaspeţi diseară.
Victoire Murat şi anturajul său.
Victoire ?
Vine tocmai de la Paris,
doar ca să ne vadă.
Stai... îi luăm un interviu ?
Vezi ? Ce ţi-am zis eu ? Totul se încheagă.
Şi Gaspar ?
S-a dus să vâneze, dar va veni la cină.
Bun.
Gaspar şi Victoire la aceeaşi masă ?!
Am totul sub control.
Şi trimite personalul acasă înainte de prânz.
Rămâi doar tu.
Nu vreau să fie aici decât cine e strict necesar.
Te descurci cu cina, singură ?
Nu e nicio problemă, domnule.
Vezi ?
Aşa se face. Nu te plângi.
Nu pui întrebări.
Îţi faci treaba, şi-atât.
- Bine, veniţi, toată lumea ! - Era şi timpul.
Reluăm totul !
- Conectaţi-le la generator ! - Da, doamnă.
La naiba...
- Iar s-a întrerupt curentul ! - Da, ştiu.
Du-te naibii !
Nu, n-am nevoie...
Oraşele sunt de nerecunoscut, pline de insecuritate şi violenţă.
E timpul să ne ridicăm şi să ne împotrivim invaziei.
Donaţi mişcării pentru apărarea graniţelor noastre !
Donaţi pentru apărarea civilizaţiei noastre europene !
Donaţi fondului acestei mişcări şi apăraţi viitorul. Începeţi azi !
DONAŢI FONDULUI MIŞCĂRII
Şi donaţiile de luna asta ?
Fondurile alea încă nu sunt lichide.
Trebuie să sun pe cineva la Geneva.
Cineva ? Cine e "cineva" ?
E mai bine să nu ştii.
Ne trebuie doar câteva milioane pentru ea.
Atât. Doar cât să treacă impasul ăsta.
O să rezolv. Semnează asta.
- Contrasemnez ? - Da. Aici.
- Asta e tot ? - Deocamdată.
Şi atunci îi avem pe ea, pe Gaspar...
- Suntem aranjaţi. - Grozav.
Sunt traficanţi de droguri, ucigaşi, violatori.
Ai putea fi oare şi mai lipsit de ruşine ?
Dacă aş putea, aş fi.
Ştii de ce ?
Pentru că merge.
Merge !
Sunt Ivy Brand şi nu uitaţi: gândiţi cu propria minte.
Sunt Ivy Brand şi nu uitaţi: rămâneţi... pe dreapta.
"Rămâneţi pe dreapta"... Nu, e o prostie.
Sunt Ivy Brand şi nu uitaţi:
nu încetaţi să luptaţi.
Asta.
Asta e cea mai bună.
Oamenilor le place o luptă bună.
Eu... încercam să găsesc o formulă personală.
Toţi marii prezentatori de ştiri au una.
Am să-ţi dau un sfat.
Constituie-te în victimă.
Atunci poţi fi mânioasă, poţi susţine că ai o cauză dreaptă,
şi oamenii tot te ascultă.
Credeam că urâţi lucrul ăsta.
Aşa este.
Dar e mai bine să foloseşti tu asta împotriva lor
înainte s-o folosească ei împotriva ta, da ?
Îmi pare rău că v-am "ambuscat" azi.
Totul e permis în dragoste şi televiziune.
Doamnă Murat, am atât de multe întrebări...
Ca femeie care a ajuns la putere şi... La naiba !
Cum a fost la vânătoare ?
Locul ăsta e prea bun pentru tine, Frank. A fost făcut pentru un vânător.
Tu nici nu ştii să tragi cu puşca, nu ?
Nu.
Ivy ? Vino încoace.
Am un cadou pentru tine.
Chiar dacă eşti mereu rea cu mine în emisiunea ta.
Ticălosule !
Seamănă cu tine. Nu ?
Poate îl gătim mâine.
Sigur. Dacă crezi că lui Victoire îi place carnea de mistreţ.
Ţi-am zis că am s-o aduc.
Uite-o !
Următoarea preşedintă a Franţei.
Nu pot să cred că a venit ! Cum a reuşit unchiul Frank ?
Poţi conta pe el. Se pricepe la acest gen de lucruri.
Bună ziua ! Mă bucur să te cunosc.
Bun venit la sediul NNI.
Nu mi-aş petrece vacanţa aici. E rustic.
E categoric mai bine decât într-o închisoare americană.
Ajunge.
Victoire, eşti sigură că vrei să avem de-a face cu oamenii ăştia ?
Serge...
Ştiu ce fac.
Alice ! I-a plăcut ?
- Poftim ? - Coşul !
I l-ai dat lui Victoire din partea mea, nu ?
- Cum e, în persoană ? - La fel.
Te-ai prezentat ? Sunt sigură că unchiul Frank nu s-ar supăra.
Trebuie să pregătesc cina.
Bine.
Scuzaţi-mă, domnule. N-am ştiut că sunteţi aici.
Veţi lua cina împreună cu ceilalţi ?
Bineînţeles.
Nu sta proţăpită aici. Du-te !
Da, domnule.
Arăţi bine.
Mulţumesc. Nu crezi că pare că mă străduiesc prea mult ?
Relaxează-te. Bea puţină şampanie.
Alice, eu nu beau. Ştii asta.
Da, dar azi e o zi deosebită.
- Nu, mulţumesc. - Mai aşteaptă...
Doamnă Murat, numele meu e Ivy Brand.
Sunt nepoata lui Frank.
"Chipul de pe sticlă" al lui Frank.
Sunt încântată să te cunosc.
Doamna Murat ştie cine eşti şi e foarte încântată să te cunoască.
Doamnă Murat, am atât de multe întrebări pentru dv. !
Ca femeie care a ajuns atât de sus în slujba politicii...
Aţi cunoscut-o pe Ivy. Nu e fantastică ?
Da, ni se pare grozav ce ai creat aici.
Ceva important. Deosebit. Nu-i aşa ?
Vă supăraţi dacă v-o răpesc un minut ?
Nu. Sigur.
Scuzaţi-mă.
Am nevoie să stai cu ochii pe Piero.
Poftim ? De ce ?
De ce ?! Se vede cu ochiul liber.
Ştii cum devine.
Speram să vorbesc cu Victoire înainte de interviu.
Lasă interviul !
Lumea nu ştie de întâlnirea asta şi aşa vreau să rămână.
Deci m-ai minţit.
Nu discutăm despre asta acum.
Tu fă-ţi doar treaba.
Stai o clipă.
Ai un foc ?
Nu.
Doamnelor şi domnilor...
atenţie, vă rog...
Bine aţi venit !
Pentru Franţa. Noroc !
- Pentru partid ! - Pentru popor.
Şi, dacă sunteţi buni să veniţi aici, doar o clipă...
Un mic amănunt pentru marcarea acestei ocazii.
Pentru NNI !
Vedeţi ?
Ce ziceţi de asta ?
Aceasta este, după cum puteţi vedea, camera roşie.
Toate piesele de mobilier sunt cele originale.
Şi asta e frumuseţea acestei întregi operaţiuni: sunt prezent în 27 de ţări,
dar singura mea cheltuială e factura pentru internet.
Să intrăm în încăperea albastră !
Albastră. Luaţi-vă ceva de băut.
- Mulţumesc ! - Luaţi-vă, toţi, un pahar.
Stai cu el !
Foarte frumos, Frank.
Erou personal, spui ?
În interviu, ai spus că sunt eroul tău personal.
Da, mi-au plăcut primele dv. lucrări.
Ştii, acele prime cărţi ale mele
nu mi-au adus niciun ban.
Nu reuşeam nici măcar să dăruiesc exemplarele gratuite.
Dar apoi am început să introduc cuvântul "asasinat" în titlu
şi să spun că refugiaţii ne fură copiii.
Şi acum am o vilă în Amalfi.
Ţi-ai tras-o vreodată cu un italian ?
Crede-mă, e ceva ce nu mai uiţi.
Drace ! Încerci să mă faci de râs ?
- Unchiule Frank, a încercat să... - Nu eşti bună de nimic !
Ştii asta ?
Maturizează-te.
Haide...
Te ajut.
Hai. Aşa...
Bine... Te ridic.
Bun.
Alice, poţi să...
Nu e ce pare.
Sigur că nu. Eşti foarte bine.
Pe aici, domnule Deluca.
Îmi pare foarte rău pentru asta. Unele lucruri nu se schimbă niciodată.
Să vă duc în camera dv. domnule Deluca.
Mulţumesc.
Eu am un mare respect pentru femei.
- Da, domnule. - E o specie fantastică.
Da, domnule.
Cred că trebuie să vomit.
Ceva nu e în regulă.
- Veniţi... - Nu.
Ştiu cum e când sunt drogat. Ăsta nu e drog.
Nu, domnule, e otravă.
Ce naiba ?
E pentru şobolani.
Să vedem dacă are efect asupra ta.
Ajutor !
Nu !
Pleci ?
Alice...
Da. Eu...
Unchiul Frank e un mincinos.
Dacă e să fiu sinceră cu mine,
nu aşa vreau să ajung unde vreau să ajung.
De ce nu pot relata subiecte adevărate, în loc să fiu momeala unchiului ?
Aşa că da, plec ! Am terminat cu NNI.
Îmi pare rău. N-ar fi trebuit să spun nimic din toate astea.
- Te rog, nu... - Nu. Ai dreptate.
Mama îmi spunea mereu să n-am încredere în unchiul Frank.
Spunea că mă foloseşte.
Şi avea dreptate.
Unchiul Frank mi-a dat prima mea şansă.
Nimeni altcineva n-a făcut asta.
Şi acum n-o să mă mai angajeze nimeni.
Am încercat să sun la una dintre celelalte reţele şi ştiau că sunt NNI.
Femeia aia mi-a râs în nas.
A râs.
Vreau să fac ceva de amploare.
Fiul meu spunea asta.
"Mamă, am să fac ceva de amploare."
Nu mi-ai spus că ai un fiu.
A murit.
Îmi pare foarte rău.
Poate că ar trebui să beau ceva, cum ai spus, să urc în camera mea...
Nu. Ar trebui să pleci. Pleacă acum.
Dacă rămâi, o să suferi. Du-te.
Ăsta e sânge ?
E doar sânge de la carne.
Pleacă acum, te rog ! Trebuie să servesc cina.
Esenţa e asta: ai nevoie de bani.
Victoire apreciază capacitatea ta de a vorbi la obiect, dle Frank.
Şi cum fondul propriei voastre mişcări a fost un asemenea succes...
Am fi fericiţi să vă ajutăm.
Foarte amabil din partea ta, Frank.
O fac cu mare plăcere.
Acum, ştiu că există tot felul de nuanţe...
Aşa că, Hesse, dacă eşti bun...
Legile franceze în materie de alegeri nu permit donaţii.
Dar putem structura asta ca pe un împrumut,
cu termeni favorabili ambelor părţi, desigur.
Nu acum.
Bine, domnule.
L-am ajutat deja pe Gaspar să plătească pentru recentele probleme cu legea.
Şi sperăm că acest lucru dovedeşte că adevăratul nostru interes
este mişcarea, nu partea financiară.
Asta este, deci.
Şi va veni vremea când vom avea nevoie
să apăreţi "pe sticlă", la reţeaua noastră, şi să susţineţi cauza.
Ştim că putem conta pe voi.
Desigur.
Şi cine este ea, Frank ?
Alice. Menajera.
Şi e o mare patrioată, nu-i aşa, Alice ?
De cât timp lucrezi aici, Alice ?
Din iarnă, doamnă.
Şi ce face o femeie ca tine într-un astfel de loc ?
Multe lucruri.
Alice m-a cucerit de cum am văzut-o.
A cântat, la pian, un vechi cântec cazon, nu ?
Care ?
"La Strasbourgeoise".
Nimic nu se compară cu un bun cântec despre răzbunare, nu, Victoire ?
- Cântă-l pentru ei ! - Te rugăm, Alice.
Hai...
Zăpada se aşterne pe oraş.
O copilă din Strasbourg stă pe pavaj...
Ea stă acolo, în ciuda vântului muşcător.
Ea stă acolo, în ciuda frigului pătrunzător.
Un bărbat trece şi-i dă un ban, drept pomană.
Ea recunoaşte uniforma germană.
Şi refuză
Moneda ce i se dă.
Îi spune duşmanului, cu mândrie...
Îi spune duşmanului, cu mândrie:
"Păstrează-ţi aurul şi eu îmi păstrez puterea."
"Soldat prusac, du-te pe calea ta."
"Eu sunt doar un copil al Franţei."
"Nu le ofer duşmanilor ramura de măslin."
"Tatăl meu pe câmpul vostru de bătălie a căzut."
"Sicriul nu i l-am văzut."
"A fost lovit de unul dintre gloanţele voastre."
"Şi de-asta port rochiţa mea de doliu."
PENTRU POLIŢIE
"Aţi cucerit"
"Alsacia şi Lorena."
"Aţi cucerit milioane de străini."
"Ale voastre sunt Germania şi Boemia,"
"dar nu veţi fi niciodată stăpâni pe inima mea."
"Mica mea inimă va bate mereu pentru Franţa."
Vedeţi ?
Şi, în următoarea ordine de idei...
Trebuie să ajungem la un armistiţiu între voi doi.
Ne-ar ajuta dacă n-am lupta mereu cu atacuri din partea dreptei.
Ţi-ar plăcea asta.
Mie mi se pare foarte clar, Gaspar. Vrei să câştigaţi alegerile, sau nu ?
Dacă vreau să câştige ea ?
- Nu. - Nu fi melodramatic.
Mulţumesc.
Ţi-am făcut treburile murdare ani în şir şi m-ai zvârlit cât colo.
Te aştepţi să te ajut să câştigi alegerile ?
Să te ia naiba, împreună cu socialistul ăsta zis "manager de campanie".
Ce spune ?
Amabilităţi.
Am zis că tipul ăsta e un afurisit de poponar socialist.
Când o să pierzi, o să ştii că e şi din cauza mea.
Datorită mie.
Ce vrei ?
Mie, nu.
Să continui să te joci de-a revoluţionarul cu nişte băieţei ?
Eşti patetic ! Conduc în sondaje.
E normal că te-am îndepărtat.
Altfel, să mă votezi ar însemna să aprobi ce a făcut Max Moreau.
Evident, revenim la Max Moreau.
M-am săturat să aud de Max Moreau.
Max Moreau... Ştiţi cine cred că e răspunzător pentru Max Moreau ?
Părinţii !
Ce fel de educaţie creează un astfel de monstru ?
Mulţumesc. Mulţumesc, Alice.
De ce neapărat acum ? Suntem în mijlocul...
Unchiule Frank, trebuie să vezi asta !
Ce-i asta ? Ce trebuie să văd ?
Alice e mama lui Max Moreau !
Mai bine plecai.
Max e fiul ei. Fură de la tine, unchiule Frank.
A luat hârtiile astea, documente, extrase bancare, tot felul de lucruri.
- E totul aici. - Să văd.
Lasă tava jos.
Doamnă Murat !
Las-o ! Dă-i drumul !
Calmează-te.
Alice... Calmează-te.
Ce vrei, Alice ?
Îmi vreau fiul înapoi, dar l-aţi ucis.
Aşa că o să vă omor pe toţi !
E nebună de legat !
Te înşeli, Alice. Eu n-am avut nicio legătură. Nimeni nu merită să moară.
Minciuni !
Mincinoşi şi hoţi şi pot să dovedesc asta !
Orice ai crede că ştii, putem discuta despre asta.
Gata cu prostiile !
Lasă arma jos.
De ce ? O omorâm, şi cu asta, basta.
Legitimă apărare.
Alice, predă-te până nu degenerează situaţia.
Ce naiba ?
Nu trageţi !
- Nu vă mişcaţi ! - Nu trageţi !
- Drace ! Unde naiba au dispărut ? - Ivy !
Ivy !
Dumnezeule, Serge ! La dracu' !
L-ai omorât.
N-ai de unde şti. Era beznă.
Poate că menajera l-a omorât, cu propria lui armă.
Nu s-a tras cu ea.
Idiotule...
Ce ai făcut ?
Exact pentru prostii din astea nu vreau să am de-a face cu tine !
Alice a luat plicul.
Ce facem acum ?
- Chemăm poliţia ? - Imaginează-ţi titlurile.
Staţi ! Opriţi-vă şi gândiţi-vă bine.
Nu, Frank, e vina ta ! Ştie prea multe !
Pe-aici au luat-o.
Unde duce asta ?
Coridoarele astea străbat toată casa. Ar putea fi oriunde.
Ai mai avut de-a face cu astfel de situaţii ?
Da.
Ce coşmar ! Nu pot să rămân aici. Vino. Plecăm.
Chem elicopterul.
- Nu avem timp. - Şi ce vrei să fac ?
Victoire, nu-ţi face griji. Eu... Noi avem totul sub...
Doamna Murat trebuie să plece acum !
Nu cred că e o idee bună...
De fapt, cred că e o idee foarte bună.
Gaspar !
Ce este ?
Dă-mi cheile de la Jeep-ul tău.
De ce ?
Dă-i-le !
Scoate-o de aici.
Şi fără poliţie.
Sigur că nu.
Ce aşteptăm ?
Desertul ?
Alice, pot să-ţi explic.
- Alice, te rog, nu ! - Taci !
Haide !
Ce-i asta ?
Idioato !
Aţi sunat la Urgenţe.
Nu te mişca ! Ce ai făcut ?
Nenorocito !
Haide !
Alice, te rog ! Nu face asta !
De ce nu ? Eşti exact ca ei.
Nu, eu am plecat. Ai uitat ? Am vrut să plec !
Da... Şi pe urmă te-ai întors.
Mişcă !
Haide !
- Ce faci ? - Ce crezi ? Sun la poliţie.
Eşti bolnav la cap ?
Dacă numele meu e asociat cu mizeria asta, s-a dus preşedinţia ! Porneşte !
Porneşte, naibii !
Ce naiba a fost asta ?
E mai bine să fie departe.
Departe de ce ? Şi noi ?
Gaspar... Nu tu l-ai omorât pe Serge.
Alice l-a omorât... dacă nu e în viaţă, ca să ne contrazică.
Aşa e. Bine.
Bun... Nu eram sigură că o să meargă.
Nu ! Dumnezeule !
E un nenorocit de coşmar !
De ce naiba eşti atât de calm ?
- Mă gândesc. - Te gândeşti ?!
Îţi dai seama în ce mare rahat suntem ?
Cum o să fie toate privirile pe noi ?
"Friptura" aia era viitoarea preşedintă a Franţei !
La asta te gândeşti ?
Da.
Bine.
Ce facem ?
Rezolvăm prima problemă.
Apoi ne ocupăm şi de restul.
Alice.
Cercetăm cameră cu cameră, etaj cu etaj. O s-o găsim.
Ea a omorât-o.
Ea a omorât-o pe Victoire !
Acum s-o omorâm pe căţea.
Sunt morţi ?
Nu toţi.
Nu încă.
Alice, te rog ! De ce eu ?
Fiindcă faci parte din asta.
Minciunile tale au fost cele care l-au ucis pe Max. Minciuni !
Mincinoşii sunt vinovaţii.
Cei care au creat minciunile.
Cei care au finanţat minciunile.
Cei care au răspândit minciunile.
Trebuie să suferiţi şi să muriţi ca nişte guzgani ce sunteţi.
E singura soluţie.
Nu e aici.
Să mergem.
Gaspar !
Adună-te !
Alice, nu eu decid ce spun în emisiunile mele.
- Crede-mă ! Aş fi vrut să fie aşa. - Dar ai fi putut spune "nu".
Însă ştim amândouă despre ce e vorba cu adevărat.
Bani.
Pentru asta a murit Max.
Doar pentru bani.
- Şi tu îi ajuţi să-i fure. - Eu ?
- Nu ştiu despre ce vorbeşti ! - Şi asta ?
E contul tău bancar.
Ce naiba, unchiule Frank ?
Aşteptaţi aici. Dă-mi lanterna.
Frank, gândeşte-te.
O menajeră ? N-ar fi putut face toate astea.
E agent infiltrat.
Reţeaua voastră a făcut un reportaj despre ei. Se infiltrează în mişcare.
Taci, Gaspar. Era ceva inventat.
Frank !
Cum ajungem acolo, sus ?
Veniţi după mine ! Dă-mi lanterna.
Alice, îţi spun că nu ştiu nimic despre asta. Jur !
- Eşti o mincinoasă. - Nu mai spune asta !
Se folosesc de numele meu ! Eu sunt victimă aici !
La fel ca Max.
Nu-i rosti numele !
Bine ?
Max era un băiat bun.
Ei l-au schimbat.
Dacă l-ai fi cunoscut pe Max, ai înţelege.
De fapt, l-am întâlnit o dată.
Nu-i adevărat.
Făceam un reportaj despre grupul de tineret al lui Gaspar,
pentru unchiul Frank.
Aşa că m-am dus la o întrunire.
Şi Max era acolo.
Era foarte tăcut.
Foarte respectuos. Cu mine, cel puţin.
Nu ca ceilalţi.
Era foarte sensibil.
Băieţii ăia erau un grup turbulent.
Aşa îi plăceau lui Gaspar.
Căutau mereu ceartă.
Cu necunoscuţi, între ei... nu conta.
Şi altceva ?
Pe urmă, Max a murit.
Şi toţi au început să spună că Gaspar îl dăduse afară din grup.
Iar unchiul Frank a zis să nu pomenesc nimănui de Max sau de întrunire.
Au vrut să pretindă că Max nu e problema lor şi să meargă mai departe.
Îmi pare foarte rău, Alice.
Nu !
Către pod mai urcă o scară, pe partea cealaltă.
O prindem în capcană.
Gaspar, tu urci pe aici. Noi venim pe partea cealaltă.
Nu încă.
Dă-ne un minut, să ajungem acolo.
Şi să n-o dai în bară.
Trebuie să plătească. Ei sunt răspunzători.
Înţeleg.
Dar nu asta e calea. Eu te pot ajuta.
Nu poţi.
Ei l-au distrus.
Nu-i lăsa să-ţi facă asta şi ţie, Ivy.
Nu-i lăsa...
Nu !
La naiba !
- Idiotul ! - Mişcă-te !
Eşti teafără ?
Ivy !
Hesse !
Unchiule Frank !
Uşurel !
Găseşte-o pe Alice.
Dumnezeule ! Ce este?
Iisuse ! Ce naiba ţi-a făcut ?
N-a fost Alice ! Gaspar a fost !
Bravo, fata mea.
Bravo.
- Ce naiba faci ? - Ce ţi se pare că fac ?
Nu e de glumă, Ivy.
Victoire e moartă.
În scurt timp, vom fi toţi sub un afurisit de microscop.
Deci trebuie să facem curat aici.
Să facem curat ? Ce înseamnă asta ?
- Ai să fii şi tu un ucigaş ? - Nu.
Nebuna aia încerca să ne omoare ! Ce era să facem ?
- Când aveai de gând să-mi spui ? - Ce ?
Că pui conturile bancare pe numele meu.
Nu. Era mai bine să nu ştii.
- Ai făcut asta tot timpul ? - Ce ?
Să iei bani din fondul mişcării şi să-i bagi în buzunarul tău ?
Nu. În buzunarul tău !
Ar trebui să-mi mulţumeşti. Eşti bogată ! Felicitări !
Cu plăcere.
Să ştii însă că, dacă iese tevatură,
vei fi într-o belea la fel de mare ca şi noi.
Deoarece, practic, eşti complice.
Cred că glumeşti.
Ţine-ţi naibii gura şi fă exact cum îţi spun.
La naiba !
Drăcia dracului !
Hesse !
Hesse, avem o afurisită de problemă !
Dacă văd Jeep-ul...
La naiba !
Nu cred că l-au văzut. Vin pe alee.
Nu ştiu ce e cu mine...
Mă laşi pe mine să vorbesc.
Eşti gata ?
Bună seara, domnilor.
Bună seara.
- S-a întâmplat ceva ? - S-a primit un apel la Urgenţe.
Sunteţi proprietarul ?
Nu. Prietenul meu este.
Ne-aţi chemat, domnule ?
Nu înţelege. E american.
American.
A fost o greşeală.
Totul e bine.
Vezi ? Ţi-am spus.
Mai e cineva în casă, domnule ?
Dumnezeule, Alice !
Sunt bine.
Am doar nevoie de puţin aer.
Ce faci ?
Ce-i aia ?
E singurul lui lucru care mi s-a permis să-l păstrez.
A încercat să-mi ascundă faptul că fumează.
Dar eu am ştiut. Simţeam mirosul.
Nu l-am certat niciodată.
Mi-am zis "De ce să ne certăm ?"
Era mai uşor să-l las să aibă secretele lui.
Dar ar fi trebuit să spun ceva.
Ar fi trebuit...
De ce n-am zis nimic ?
Alice...
Prietenului dv. îi place mult Franţa.
O adoră. Şi-a dorit mereu să trăiască aici.
- Dacă-ţi place Franţa... - Da...
- Se simte bine ? - Foarte bine. Prea mult vin.
Alice... Poliţia e aici.
Putem pune capăt în clipa asta.
Nu.
E prea târziu.
Chiar dacă otrava acţionează mai lent decât am crezut.
Otravă ?
Ce otravă ? Alice, ce ai făcut ?
O să moară toţi.
- Merită să moară. - Alice, în ce ai pus-o ?
Max n-ar fi vrut asta !
Nu-l cunoşti pe Max.
Nu l-ai cunoscut niciodată, nu-i aşa ?
Ar fi trebuit să te omor !
La naiba !
- Noapte bună. - Ne pare rău că v-am deranjat.
Mulţumim.
Ajutor ! Vă rog, avem nevoie de ajutor !
Vă rog ! Avem nevoie de ajutor !
Nu ! Stai !
Copil prost.
Ce facem acum ?
Dăm vina pe Alice.
Şi spunem ceea ce trebuie, dacă vrem să rămânem în viaţă.
Gaspar !
Ţine-o sub control, sau o ţin eu.
Ivy...
Ivy !
- Ascultă, Ivy ! - Nu te apropia.
Ivy...
Tu i-ai omorât.
Eu ?
N-am omorât pe nimeni.
De fapt, dacă m-ai fi ascultat şi ţi-ai fi ţinut gura,
aceia doi ar fi încă în viaţă.
Ivy, opreşte-te ! Ascultă-mă !
Înţeleg.
Încerci doar să faci ce trebuie.
Să spui adevărul. Bravo ţie.
Însă în lumea reală nu e întotdeauna bine să faci ce trebuie.
Viaţa n-o ia mereu pe făgaşul pe care-l vrei tu.
Lucrul la care ne aşteptăm
e legea consecinţelor neintenţionate.
Tot ce poţi e să faci să-ţi fie ţie bine.
Ţie, vrei să spui.
Nu. Amândurora. Vreau să spun... Ivy !
Alice !
Trebuie să vorbesc cu tine. Despre Max.
Mi-a plăcut de el, ştii ?
Mi-a plăcut cu adevărat.
Când a făcut ce a făcut...
Mi-am zis: "La naiba, ce băiat bun !"
"Cu încă câţiva ca el am putea salva Franţa."
L-am crescut bine, tu şi eu.
Când ai cântat "La Strasbourgeoise" mai devreme...
Am fost mişcat.
Drăcia dracului !
Alice !
Unde eşti ?
Vrei să te duci după Max ?
Nu !
Încă avem nevoie de ea.
Ce naiba, unchiule Frank ?
- Cine naiba eşti ? - E mai bine să nu ştii.
Mă întorc imediat.
Aşteaptă !
Ascultă !
Foloseşte-ţi mintea !
Ascultă !
Dacă procedăm cum trebuie,
există o variantă în care putem scăpa basma curată.
Noi suntem victimele, nu ? Ea ne-a atacat, nu ?
Poate facem caz de cicatricea de pe faţa ta.
Trebuie să gândim în perspectivă.
Care perspectivă, unchiule Frank ? Eşti otrăvit.
- Ce naiba spui acolo ? - Alice te-a otrăvit.
Otravă pentru şobolani. A pus-o în toate.
La naiba !
Ivy !
- Trebuie să facem front comun ! - Nu !
- Unde te duci ? - Dă-mi drumul !
Dumnezeule !
De ce mă sileşti să fac asta ?
Eu te-am ales ! Ţi-am dat totul !
Am crezut că ai ce trebuie !
Suntem rude, copile ! Trebuie să fim uniţi !
Fir-ar...
La naiba !
Drace...
Pleacă.
Pleacă !
Numele meu e Max Moreau. E 17 mai, ora 10:30.
Max ?
Azi plec la luptă pentru Franţa.
Sunteţi laşi, cu toţii.
Voi vorbiţi, dar nu faceţi nimic. Eu o să fac ceva de amploare.
Îmi veţi mulţumi, toţi.
N-aţi crezut în mine.
A sosit vremea răzbunării. Sunt un războinic.
Priviţi-mă. Am să vă arăt.
Bine. Încep.
Pentru dreptate !
Pentru răzbunare !
- Stai pe loc ! - Pentru ţara mea !
E mort.
Ce naiba mi-ai făcut ?
Te urăsc.
Haide...
Opreşte-te.
E o casă frumoasă.
Acum e a ta ?
Nu ştiu.
Eşti liberă.
Du-te şi spune-le tuturor.
Ce să le spun ?
Adevărul.
Ştire de ultimă oră !
Mai multe victime au fost găsite într-un castel francez izolat.
Conducătorii NNI şi controversatul său fondator Frank Brand...
Victoire Murat, conducătoarea Partidului Tricolor
se numără printre victime.
Acesta a fost coşmarul văzut acum un an.
Zece morţi şi o mişcare politică zguduită până în temelii.
Atacatoarea, Alice Moreau, a fost şi ea ucisă.
A existat un singur supravieţuitor.
Eu.
Fiind şi eu o victimă a violenţei brutale,
înţeleg mai bine decât majoritatea
cum ne chinuim să înţelegem aceste evenimente şocante.
Alice Moreau, o femeie instabilă,
o mamă înnebunită de durere în urma morţii fiului ei,
s-a răzbunat pe cei pe care îi considera răspunzători.
A fost oare împinsă la violenţă de o presă coruptă
care a făcut din mişcarea naţionalistă un personaj negativ ?
Sau a avut alte motive ?
Adevărul este
că nu ştim ce a sperat Alice să realizeze.
Şi s-ar putea să nu ştim niciodată.
INDIGNARE
Traducerea şi adaptarea ANCA RĂZUŞ - DIMANCEA