Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫חלפו שבעה חודשים מאז שספרד‬ ‫החלה ליישם את הצעדים האירופיים‬
‫להתמודדות עם המחסור במשאבים בסיסיים.‬
‫התוכנית "אין מספיק לכולם" כבר החלה,‬
‫אך נכון לעכשיו, ספרד, כמו גם שכנותיה,‬
‫לא תוכל לקיים את תושביה הנזקקים‬ ‫עד שתימצא דרך לאזן את המשאבים.‬
‫מכאן.‬ ‫-ניפגש במשאיות. תשמרו על עצמכם.‬
‫אתם! לכאן.‬ ‫-בואו מהר. בשקט!‬
‫קדימה, זוזו.‬ ‫-בריצה.‬
‫זוזו!‬ ‫-בואי, מותק. בואי.‬
‫קדימה, זוזו.‬ ‫-מה?‬
‫זוזו!‬
‫קדימה, בואו איתי. תזדרזו.‬
‫בואי.‬
‫מכאן.‬ ‫-בואי.‬
‫מכאן!‬
‫בואי.‬
‫קדימה, מיה. את חייבת להמשיך לזוז.‬
‫בואו כבר!‬
‫את בסדר?‬ ‫-לא.‬
‫זוזו כבר, לעזאזל!‬
‫בכיוון הזה! לכו לפניי!‬
‫בואי.‬ ‫-בסדר.‬
‫תירגעי.‬
‫ניקו!‬ ‫-אני כאן.‬
‫אני לא מצליחה לעבור.‬ ‫-את תצליחי.‬
‫דחוף אותי.‬ ‫-קדימה.‬
‫את בסדר?‬ ‫-מה?‬
‫את בסדר?‬ ‫-בואו!‬
‫בואו איתי.‬
‫בואי.‬
‫בואו.‬
‫בואי, אהובה שלי.‬
‫תישארו שם.‬
‫בואו.‬
‫מכאן, קדימה!‬
‫שימו לב! כאן המשטרה.‬
‫אל תזוזו. אתם עצורים…‬ ‫-בואו.‬
‫תן לי.‬
‫חכו כאן.‬
‫את בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫אתה, בוא הנה.‬
‫אל תדאגי.‬
‫מה הבעיה?‬
‫התנאים השתנו. יותר סיכון, יותר כסף.‬
‫לא, אין לי עוד כסף.‬
‫זה לא מה שהסכמנו עליו.‬
‫אהובה שלי, תני לי את הטבעת שלך.‬ ‫-לא.‬
‫כן.‬ ‫-לא.‬
‫תקשיבי לי.‬ ‫-נתנו להם הכול. לא ניתן גם את זה.‬
‫אנחנו צריכים לצאת מהמדינה מייד.‬ ‫-קח.‬
‫בואי.‬ ‫-זוזו כבר. אין לנו את כל הלילה.‬
‫בואו איתי.‬ ‫-דרך צלחה.‬
‫כמעט הגענו.‬
‫הנה היא. ספינת הנופש שלנו.‬
‫זוזו, לעזאזל!‬
‫בואי.‬
‫את בסדר?‬ ‫-לא.‬
‫- בשומקום -‬
‫אנחנו תמכנו במאבק במחסור.‬
‫תמכנו בהקרבה למען טובת הכלל.‬
‫תמכנו בזה כשאמרו‬ ‫שאלה יהיו אמצעים זמניים בלבד.‬
‫ומה עכשיו? תראו לאן הם דחקו אותנו.‬
‫ראשית הם נפטרו מהזקנים כדי להיאבק במחסור.‬
‫עכשיו הם הולכים על הילדים והנשים ההרות.‬
‫אתם לא רואים?‬
‫ילדים ונשים הרות. הממשל הזה…‬
‫אין ערוץ אחר?‬
‫תורידי את זה.‬ ‫-בסדר.‬
‫בואי נראה.‬
‫זה בסדר.‬ ‫-כן?‬
‫כן.‬ ‫-קחי.‬
‫כדאי שתשתיקי אותו.‬
‫- סניקרס -‬
‫איפה השגת את זה?‬
‫תגיד לי.‬
‫זה סוד.‬
‫אל תאכלי אותו עכשיו.‬
‫נשמור אותו לכשנגיע לשם.‬
‫כדי לחגוג, כן?‬ ‫-כן.‬
‫נראה לך שהממשל יגיע עד לשם?‬
‫אירלנד התנגדה לו תמיד.‬
‫מה שתגיד. כל הממשלות עוברות לצידו.‬
‫את יודעת משהו על האירים?‬ ‫-מה?‬
‫אי אפשר לנצח אותם. הם שותים בירת "סטאוט".‬
‫כן.‬ ‫-אירלנד לא תיכנע.‬
‫מותר לנו לפחד, אתה יודע?‬
‫יהיה בסדר. חכי ותראי.‬
‫זה לא בטוח.‬ ‫-הגרוע ביותר כבר מאחורינו.‬
‫גם זה לא בטוח.‬
‫אני יודע משהו שכן בטוח.‬
‫מה?‬
‫אני אוהב אותך יותר מאשר אתמול…‬
‫אבל פחות מאשר מחר.‬
‫מה קורה? הגענו?‬
‫אנחנו זזים.‬
‫מספיק לשחק.‬
‫נראה לך שהיא בהיריון ונוסעת לבדה?‬
‫אם היא בהיריון, היא לא לבדה.‬
‫מה שלום נואה הקטנה שלנו?‬
‫כבר נתת לה שם?‬ ‫-נואה.‬
‫איזה שם היית רוצה?‬ ‫-אני מקווה שזו לא תהיה ילדה.‬
‫אני רצינית.‬
‫זאת לא ילדה, אלא לוחמת.‬
‫היא בועטת, בדיוק כמוך.‬
‫אני לא מרגישה אותה.‬
‫מה?‬
‫חלפו יומיים מאז שאני…‬
‫הרגשתי אותה זזה.‬
‫למה לא אמרת לי?‬ ‫-אני לא יודעת.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫לא שמת לב שהיא תמיד בועטת כאן?‬
‫נראה לי שזו כף רגל.‬
‫איך אתה עושה את זה?‬
‫עושה מה?‬
‫אתה מתנהג כרגיל, כאילו…‬
‫כאילו לא קרה דבר.‬
‫את יודעת שזה לא נכון.‬
‫את יודעת את זה, כן?‬
‫הבאתם את הברווזון שלי!‬
‫מה הברווזון אומר?‬
‫ניקו.‬ ‫-מה?‬
‫מה אם היא בחיים‬
‫ואנחנו משאירים אותה מאחור?‬
‫לבדה?‬
‫היא איננה.‬
‫הם לקחו אותה.‬
‫היא מתה.‬
‫תפתחו את הדלתות!‬
‫ניקו!‬
‫מיה!‬ ‫-בבקשה!‬
‫מהר!‬
‫תעלו לשם!‬ ‫-קדימה!‬
‫מה קורה כאן?‬
‫תעצרו!‬ ‫-ניקו!‬
‫מיה!‬ ‫-תעצרו!‬
‫תירגעו. יש שם יותר מדי אנשים.‬
‫משאית נוספת מגיעה עכשיו.‬ ‫חצי מכם, צאו החוצה. בסדר?‬
‫צאו החוצה! מהר!‬
‫מיה!‬
‫ניקו!‬ ‫-מיה!‬
‫קדימה! זוזו!‬
‫צאו משם!‬
‫אתה שם. אתה חירש?‬
‫קדימה, צא.‬ ‫-לא.‬
‫הייתי בפעם עם אשתי. בפנים.‬ ‫-צא החוצה!‬
‫ניקו!‬ ‫-קדימה, צאו החוצה!‬
‫לא!‬
‫אתם! למשאית הזאת.‬
‫עלו בזהירות.‬
‫ניקו…‬
‫לא…‬
‫קדימה!‬
‫ניקו.‬
‫ניקו!‬
‫ניקו.‬
‫ניקו…‬
‫מאה ושבע. ירוק.‬
‫לא! חכו!‬
‫מיה!‬ ‫-אתה בסדר?‬
‫כן, אני בסדר.‬
‫יופי. ניקו…‬ ‫-מה?‬
‫איך נמצא זה את זה?‬ ‫-תירגעי. אני במשאית שמאחוריכם.‬
‫אני לא רוצה להיות לבד. ממש לא.‬ ‫-לא. תקשיבי לי. אל תסמכי על איש. טוב?‬
‫תשמרי על החפצים שלך,‬ ‫על הטלפון, על האוכל… ותיזהרי, אהובה שלי.‬
‫שמעת אותי?‬
‫את שם? מיה! תעני לי, בבקשה.‬
‫אתה בטוח שלוקחים אותנו לאותו מקום?‬
‫כן. אני אברח מייד כשהם יעצרו.‬ ‫השבוע יוצאת רק אונייה אחת. האונייה שלנו.‬
‫ניקו…‬ ‫-מה?‬
‫אני רוצה להיות איתך.‬
‫גם אני, חיים שלי.‬ ‫הכול יהיה בסדר. אל תדאגי.‬
‫יהיה בסדר. נדבר אחר כך.‬ ‫אני אתקשר אלייך אחר כך, טוב?‬
‫אל תנתק.‬
‫אהובה שלי, אנחנו חייבים לחסוך בסוללה.‬
‫אל תנתק.‬ ‫-חכי ותראי, אנחנו נהיה ביחד בקרוב.‬
‫ניקו…‬ ‫-מה?‬
‫מה העניין?‬ ‫-אל תתעכב.‬
‫אני מבטיח לא להתעכב.‬ ‫-בסדר.‬
‫שקט!‬
‫רוצחים!‬
‫- תחזירו לנו את ילדינו -‬
‫לא…‬
‫- רוצחים! זו לא הדרך הנכונה -‬
‫- בשומקום בע"מ -‬
‫מה?‬
‫מה קורה?‬ ‫-צריך לעבור לצד האחורי.‬
‫תשמרו על השקט.‬
‫שלום לך.‬
‫שלום.‬
‫צא מהמשאית עם המסמכים שלך.‬ ‫-זה חיוני? אני מאחר.‬
‫מה המטען שלך?‬ ‫-זה רשום במסמכים.‬
‫בסדר.‬
‫אתה יכול לבוא לצד האחורי?‬ ‫-כן.‬
‫זה כל מה שאתה מוביל?‬ ‫-כן.‬
‫אתה לא יודע מה זה?‬
‫לא ממש. מה שכתוב שם.‬
‫אני יודע מה כתוב שם, אבל אתה לא.‬ ‫אתה לא יודע מה אתה מוביל.‬
‫יש לי הרבה הובלות.‬
‫עצור!‬
‫יש בעיה?‬
‫- זהירות, מכולה גבוהה -‬
‫יש עוד משאית.‬
‫תמשיך הלאה.‬
‫סע.‬
‫תגידו לו לעצור שם.‬
‫אני יכול ללכת?‬
‫אתה ממהר?‬
‫כשאני מאחר, מטילים עליי עונש.‬
‫תראה, אני חייב לבדוק אותה מבפנים.‬
‫זה חיוני? בקושי יש לי שם משהו.‬
‫אל תדאג, אני אכתוב לך פתק.‬
‫- משקל כבד -‬
‫טראוויס, עמוד שם.‬
‫עכשיו!‬
‫בסדר.‬
‫צאו החוצה.‬
‫אל תפחדו, אנחנו לא נפגע בכם.‬
‫אתם לא רוצים לצאת?‬
‫אני יודע שהאמצעים שננקטו‬ ‫בגלל המחסור היו אכזריים מאוד‬
‫כלפי ילדים ונשים הרות.‬
‫אני יודע גם שקשה‬ ‫לסמוך על מישהו בצד הזה של הקיר.‬
‫אבל על מי סמכתם עד עכשיו?‬
‫על האנשים שהכניסו אתכם לשם,‬
‫דנו אתכם למחנק ולקחו את כל הכסף שהיה לכם?‬
‫על אלה שהבטיחו לכם מקום טוב יותר?‬
‫המקום הטוב הזה לא קיים.‬
‫אם תצאו החוצה, לא תצטערו.‬
‫אם לא תצאו, הפקודות שלי הן לירות.‬
‫אל תכריחו אותי לתת את הפקודה.‬ ‫עשיתי את זה יותר מדי פעמים.‬
‫ניסיתי.‬
‫בואי הנה.‬
‫שלום!‬
‫תני לי יד!‬
‫תהרגו את כולם.‬
‫כלבלב!‬
‫נקו את כל זה ואספו את החפצים שלהם.‬
‫סיימנו, בוס.‬ ‫-יופי.‬
‫ניקו.‬
‫ניקו, תסתתר.‬
‫תסתתר! הם הרגו את כולם.‬
‫תסתתר. הם הרגו את כולם. תסתתר.‬
‫שלום, זה ניקו.‬ ‫אני לא זמין כרגע. נסו מאוחר יותר.‬
‫ניקו.‬
‫אני בנמל. איפה אתה?‬
‫איפה אתה? למה אתה לא עונה?‬
‫תענה.‬
‫לכאן, בריצה!‬
‫זהירות! היא משתחררת!‬
‫הצילו!‬
‫תקשרו אותה!‬
‫בואו איתי!‬
‫תיזהרו לא ליפול!‬
‫בבקשה!‬
‫הצילו!‬
‫אני כאן! בבקשה!‬
‫תקשרו אותן!‬
‫הצילו!‬
‫לכאן! בואו! בריצה!‬
‫בבקשה, תעזרו לי!‬
‫היא משתחררת!‬
‫בבקשה!‬
‫יש שם מישהו?‬
‫אני כאן! בבקשה!‬
‫שלום?‬
‫הצילו…‬
‫מה…‬
‫לא…‬
‫אין מצב.‬
‫נו כבר.‬
‫נו כבר…‬
‫- הקישו קוד -‬
‫- קוד שגוי -‬
‫נו כבר…‬
‫- הקשת קוד נחסמה -‬
‫- טלוויזיה 40 אינץ' -‬
‫פאק…‬
‫אוזניות?‬
‫לא…‬
‫מה…‬
‫ירוק 107.‬
‫ניקו, אני כאן!‬
‫לא!‬
‫ניקו!‬
‫ניקו! תחזיק מעמד!‬
‫תחזיק מעמד. איפה…‬
‫הנה.‬
‫ניקו! חכה!‬
‫אני באה!‬
‫ניקו!‬
‫תענה לטלפון, ניקו, אני כאן!‬
‫בבקשה!‬
‫ניקו! לא!‬
‫לא! בבקשה!‬
‫בבקשה! לא!‬
‫שלום, זה ניקו.‬ ‫אני לא זמין כרגע. נסו מאוחר יותר.‬
‫מה?‬
‫לא…‬
‫שלום.‬
‫לא!‬
‫מה קורה? לא!‬
‫קדימה.‬
‫יש!‬
‫ברצינות? עוד קופסאות?‬
‫קופסאות מחורבנות! פאק!‬
‫בסדר.‬
‫- היום השני -‬
‫- המפלס העליון -‬
‫בסדר.‬
‫- מוקד חירום -‬
‫הלו?‬
‫אין קליטה.‬
‫מה?‬
‫- מספר לא מזוהה -‬
‫מיה, אהובה שלי.‬ ‫-ניקו?‬
‫כן!‬ ‫-סוף סוף!‬
‫תודה לאל.‬ ‫-לא ידעתי אם אתה בחיים.‬
‫אני חי.‬ ‫-אתה בסדר?‬
‫לא יכולתי להתקשר. נגמרה לי הסוללה.‬ ‫-בסדר.‬
‫הנהג דפק אותנו ונטש אותנו מחוץ לעיר.‬
‫אזדקק לזמן כדי להצטרף אלייך.‬ ‫-תקשיב לי.‬
‫מה?‬ ‫-אני לכודה. אני לא יכולה לצאת.‬
‫תירגעי. אני בא אלייך.‬ ‫-לא, חכה, ניקו. תקשיב לי.‬
‫אני לא…‬ ‫-מה העניין?‬
‫אני לא על האונייה.‬ ‫-למה את מתכוונת?‬
‫אני לא על האונייה. המכולה שלי נפלה לים.‬
‫איפה את?‬ ‫-אני צפה בים.‬
‫אני צפה. אני לא יודעת.‬
‫אני בסדר, אבל לא ברור כמה זמן‬ ‫יחלוף לפני שהמים יחדרו והיא תשקע.‬
‫פאק! את יכולה להסתכל החוצה?‬
‫כן, אני יכולה, אבל אני רואה רק מים.‬
‫שום דבר אחר?‬ ‫-שום דבר. אני באמצע הים.‬
‫תגיד משהו. כל דבר.‬
‫אל תדאגי, אהובה שלי.‬ ‫אני מבטיח שאבוא אלייך.‬
‫את חייבת להחזיק מעמד, מתוקה.‬ ‫-ניקו…‬
‫תחזיקי מעמד.‬ ‫-אני לא יכולה.‬
‫עשי את זה בשביל התינוקת.‬ ‫-לא נראה לי שאני יכולה.‬
‫את יכולה.‬ ‫-היא חסרה לי כל כך, ניקו.‬
‫לא.‬ ‫-פישלתי שוב.‬
‫תפסיקי. לא עכשיו. זה לא קרה באשמתך.‬
‫את שומעת אותי?‬ ‫מה שקרה לאומה לא היה באשמתך.‬
‫בסדר.‬
‫את האדם הכי חזק שאני מכיר.‬ ‫אל תתייאשי. את מבטיחה לי?‬
‫כן.‬ ‫-מיה…‬
‫מה?‬
‫את יודעת שאני אוהב אותך יותר מאשר אתמול.‬ ‫-אבל פחות מאשר מחר.‬
‫אתקשר כשתהיה לי תוכנית. תשמרי על הטלפון.‬
‫בסדר. להתראות.‬ ‫-אני אמצא אותך.‬
‫אבא מגיע.‬
‫תחזיקי מעמד.‬
‫לא עכשיו.‬
‫תחזיקי מעמד עוד קצת.‬
‫מה?‬
‫לא.‬
‫לא…‬
‫תחזיקי מעמד עוד קצת,‬ ‫בבקשה. בבקשה, אין מצב.‬
‫בבקשה, לא עכשיו.‬
‫אמרתי לך לחכות!‬
‫ניקו!‬
‫לא!‬
‫מה? קדימה.‬
‫קדימה.‬
‫בבקשה, תנשמי.‬
‫בבקשה.‬
‫בבקשה, נו כבר. תנשמי.‬
‫תנשמי.‬
‫לא, בבקשה!‬
‫- היום השני -‬
‫- היום השלישי -‬
‫שלום, ילדה שלי.‬
‫מה את רוצה?‬
‫את רוצה שאחליף לך חיתול?‬
‫בסדר.‬
‫בסדר, מתוקה.‬
‫את חייבת לאכול, מתוקה.‬
‫קדימה.‬
‫בבקשה, תאכלי.‬
‫קדימה, מתוקה. למה את לא אוכלת?‬
‫קדימה, בבקשה.‬
‫קדימה.‬
‫את חייבת לאכול, מתוקה.‬
‫בסדר.‬
‫זה בסדר, מתוקה שלי.‬
‫אבל אני חייבת לאכול.‬
‫אין מצב…‬
‫שיט.‬
‫די, די…‬
‫קדימה.‬
‫קדימה, תאכלי. קדימה.‬
‫למה את לא אוכלת?‬
‫בסדר.‬
‫תקשיבי לי. תקשיבי.‬
‫את חייבת לאכול ואני חייבת לטפל בך.‬
‫אנחנו נצא מכאן. אני מבטיחה.‬
‫בבקשה, מתוקה. קדימה.‬
‫מספיק! תני לי לעשות את זה.‬ ‫אני חייבת לעשות את זה כדי שאוכל לצאת‬
‫ולהזעיק עזרה. מספיק!‬
‫בבקשה, תפסיקי. חכי בסבלנות.‬
‫בסדר.‬
‫אני באה, מתוקה שלי.‬
‫אני באה. אל תבכי, מתוקה שלי.‬
‫תינוקת שלי. הכול בסדר.‬
‫את חייבת לאכול.‬
‫"מישהו אמר לך פעם…"‬
‫קדימה.‬
‫תפסיקי!‬
‫תפסיקי! בבקשה, תפסיקי!‬ ‫את חייבת לאכול! את תמותי!‬
‫את רוצה למות?‬
‫אני מצטערת.‬
‫אני כל כך מצטערת. אני מצטערת.‬
‫את לא אשמה. אני מצטערת.‬
‫אני יודעת. אני מצטערת.‬
‫מתוקה שלי…‬
‫בואי הנה, מתוקה.‬
‫בואי הנה. בואי לאימא.‬
‫בואי ננסה.‬
‫בואי ננסה, טוב?‬
‫בואי נראה.‬
‫הנה.‬
‫בואי נראה.‬
‫ילדה טובה שלי.‬
‫ילדה טובה.‬
‫קדימה. לא נשאר עוד הרבה.‬
‫מה?‬
‫מה קרה?‬
‫בבקשה.‬
‫נו כבר.‬
‫מה קרה?‬
‫לא.‬
‫לא…‬
‫עכשיו הקוד…‬
‫תעבוד…‬
‫בבקשה, תעבוד.‬
‫נו כבר…‬
‫לא!‬
‫לא…‬
‫זה בסדר.‬
‫חם לך, נכון? כן.‬
‫כך טוב יותר.‬
‫כך טוב יותר, מתוקה שלי.‬
‫כך טוב יותר.‬
‫אני כאן.‬
‫אני כאן איתך.‬
‫זה בסדר.‬
‫שקט.‬
‫זה בסדר.‬
‫לך מפה!‬
‫זה בסדר.‬
‫אני כאן.‬
‫הוא הלך.‬
‫- היום החמישי, היום השישי -‬
‫- היום השלישי, היום השני -‬
‫אומה, אהובה שלי.‬
‫בבקשה, בואי אליי.‬
‫תתקרבי. בואי. תני לי לראות אותך.‬
‫שלום.‬
‫בואי נלך מפה, בבקשה.‬
‫אומה, התגעגעתי אלייך כל כך.‬
‫למה נתת להם לקחת אותי?‬
‫אני מצטערת.‬
‫זה קרה באשמתי.‬
‫רציתי רק לשחק במטוס.‬
‫אני מצטערת. פישלתי.‬
‫אומה.‬
‫אל תלכי.‬
‫אני מצטערת.‬
‫זה קרה באשמתי.‬
‫פישלתי.‬
‫אני מצטערת.‬
‫זה לא קרה באשמתך.‬
‫זה לא קרה באשמתך, אהובה שלי.‬
‫אני אחלץ אותך מכאן, טוב?‬
‫בסדר.‬
‫תראי.‬
‫זה הים.‬
‫השמש והים.‬
‫והשמיים.‬
‫והרחק, אי שם,‬ ‫נמצא המקום שאליו אנחנו הולכות.‬
‫נעים לך יותר בחוץ, נכון?‬
‫כן, את הרבה יותר מאושרת,‬ ‫כי יש לך שמש ואוויר צח.‬
‫בואי נראה.‬
‫בואו.‬
‫בואו הנה.‬
‫אני כאן!‬
‫בואו…‬
‫אני בסדר. אל תדאגי.‬
‫אני…‬
‫אני לא יכולה.‬
‫אל תדאגי.‬
‫קדימה.‬
‫קדימה. בוא.‬
‫בוא הנה, דגי.‬
‫בוא.‬
‫בוא!‬
‫אל תסתכלי עליי ככה. גם את ממש רוצה לאכול.‬
‫- המפלס העליון -‬
‫- היום התשיעי -‬
‫- אס-או-אס -‬
‫ילדה כל כך טובה. ילדה טובה.‬
‫שלום, מתוקה.‬
‫איפה אתה?‬
‫תתקשר אליי.‬
‫תתקשר אליי!‬
‫- היום ה-12 -‬
‫תראי, זאת אני.‬
‫בבית הספר.‬
‫עם הילדים שלי. סיפרתי לך שאני מורה?‬
‫זה אבא שלך. קוראים לו ניקו.‬
‫הוא נמצא בחנות. תראי כמה הוא מאושר.‬
‫נאלצנו לסגור אותה כי האספקה אזלה.‬
‫בסוף לא היה לנו מה למכור.‬
‫אבל אנשים עדיין באו לבקר אותו.‬
‫לכן אני יודעת‬ ‫שהוא ימצא דרך לחלץ אותנו מכאן.‬
‫כי…‬
‫תמיד יש לו רעיון.‬
‫זאת הסבתא שלך. נואה.‬
‫מה דעתך על השם הזה? נואה.‬
‫לדעתי הוא יפה.‬
‫המשמעות שלו היא "חיים ארוכים". והוא גם…‬
‫צורת הנקבה של "נח".‬
‫תיבת נח.‬
‫הם הגיעו ליעדם.‬
‫הם ניצלו. הם הגיעו לחוף.‬
‫זה סיפור על בעלי חיים. אני אספר לך אותו.‬
‫זאת אומה.‬
‫את רוצה לשמוע עליה, נכון?‬
‫יש לכן אותן עיניים.‬
‫בדיוק אותן עיניים.‬
‫ואותו פרצוף, כשהיא הייתה קטנה.‬
‫היא רצתה להיות טייסת. במטוס.‬
‫היא תמיד אמרה, "טייסת של מטוס".‬
‫הייתן מסתדרות נהדר ביחד.‬
‫מה שקרה היה…‬
‫כשהממשל עלה לשלטון,‬ ‫היא ואני נאלצנו להסתתר בבית.‬
‫אבא היה יוצא להביא אוכל.‬
‫אבל הזמן חלף ו…‬
‫אומה רצתה לצאת החוצה כי…‬
‫אי אפשר לסגור ילדה קטנה בבית.‬
‫בבית לא היה…‬
‫לא היה הרבה מרחב.‬
‫אז…‬
‫היא ביקשה ממני, שוב ושוב.‬
‫ויום אחד יצאנו החוצה.‬
‫זה היה רק לחמש דקות, אבל הם לקחו אותה.‬
‫זה קרה באשמתי.‬
‫פישלתי.‬
‫מה קרה? את בסדר?‬
‫את קפואה.‬
‫בסדר.‬
‫את ממש חמודה עם הכובע שלי.‬
‫הוא הולם אותך.‬
‫מחר תרגישי טוב יותר, בסדר?‬
‫עטופה.‬
‫עטופה כולך.‬
‫"מישהו אמר לך פעם‬
‫"שבשום חלום‬
‫"אין מרחב או זמן?‬
‫"אין אף אחד ששולט‬
‫"אף אחד‬
‫"אף אחד"‬
‫הכול בסדר.‬
‫- היום ה-12 -‬
‫לא…‬
‫- המפלס העליון -‬
‫ניקו!‬
‫נו כבר, בבקשה.‬
‫בבקשה…‬
‫ניקו!‬ ‫-מיה!‬
‫אתה שומע אותי?‬ ‫-כן, סוף סוף.‬
‫סוף סוף, אהוב שלי.‬ ‫לא יכולתי להתקשר אליך. לא הייתה קליטה.‬
‫הטלפון שלי שבור. המסך שבור.‬
‫איפה אתה?‬ ‫-תקשיבי, אהובה שלי.‬
‫מה קרה, ניקו?‬
‫אני לא אוכל לבוא אלייך.‬ ‫תצטרכי להסתדר לבדך.‬
‫תבטיחי לי שתעשי את זה. תבטיחי לי.‬
‫מה העניין, ניקו?‬
‫בבקשה, אל תפחיד אותי.‬
‫מה קרה, אהוב שלי?‬
‫אני…‬
‫ניקו…‬
‫אני מסתתר במכולה.‬
‫הצלחתי להגיע לסירת מנוע, אבל…‬
‫הם מצאו אותי ו…‬
‫הצלחתי לברוח, אבל ירו בי.‬
‫אתה פצוע?‬
‫אני מאבד הרבה דם.‬
‫מה?‬ ‫-אהובה שלי…‬
‫מה?‬
‫רציתי רק להיפרד ממך.‬
‫אני מבטיח לך שניסיתי.‬
‫השתדלתי כל כך.‬
‫אני נשבע לך. אני מצטער.‬
‫צדקת. את צודקת תמיד. הייתי…‬
‫אופטימי יותר מדי.‬
‫זה לא היה כדאי.‬
‫לא.‬ ‫-אני מצטער.‬
‫לא, ניקו, תקשיב לי.‬ ‫-אני ממש מצטער, אהובה שלי.‬
‫אתה הצלת אותנו.‬
‫אתה שומע אותי?‬ ‫-מה?‬
‫אני הצלתי "אותנו"?‬ ‫-כן, אהוב שלי. היא כאן.‬
‫היא נולדה. היא כאן איתי.‬
‫היא כל כך יפה.‬
‫היא יפה?‬ ‫-כן.‬
‫ילדה קטנה, נכון? ידעתי.‬
‫אתן בסדר?‬ ‫-כן, אנחנו בסדר.‬
‫אנחנו בסדר.‬ ‫-הלוואי שהייתי שם.‬
‫אתה כאן, ניקו. אתה כאן. היית כאן כל הזמן.‬
‫אתה היית בלידה.‬
‫אתה היית שם כשפתחתי את המכולה.‬
‫ניקו, הבטחתי לך שאיאבק,‬ ‫ונאבקתי. אני נשבעת לך שנאבקתי.‬
‫אתה היית שם כששרתי לה.‬ ‫אתה נמצא כאן איתי תמיד.‬
‫מה? את שרה?‬
‫כן.‬
‫אהובה שלי…‬
‫איך היא נראית?‬
‫בדיוק כמוך. היא יפה.‬
‫חזקה ומשעשעת וגורמת לי לצחוק.‬
‫היא מטפלת בי. בדיוק כמוך.‬
‫אבל למה אני מדברת? היא כאן.‬
‫אני אקרב אליה את הטלפון‬ ‫כך שהיא תוכל לשמוע אותך.‬
‫בסדר.‬ ‫-אהובה שלי…‬
‫הקול שתשמעי הוא של אבא שלך. דברי איתו.‬
‫שלום, נסיכה. זה אבא.‬
‫האיש שלחץ לך על כף הרגל‬ ‫כשהיית בבטן של אימא.‬
‫תקשיבי, אהובה שלי.‬
‫אני צריך לספר לך סוד.‬
‫אם המצב יסתבך אי פעם,‬
‫תעצמי את עינייך‬
‫ותיצמדי אל אימא שלך.‬
‫את תראי שזה המקום הכי טוב בעולם.‬
‫תמיד.‬
‫שמעת אותה? היא כל כך פיקחית.‬
‫קוראים לה נואה.‬
‫נואה?‬
‫את בטוחה?‬
‫היא נראית כמו נואה.‬
‫לא עולה לי בראש שם טוב יותר.‬
‫ניקו…‬
‫מה?‬
‫ניקו, אני אוהבת אותך יותר מאשר אתמול.‬
‫אבל פחות מאשר מחר.‬
‫- סניקרס -‬
‫- היום ה-15, היום ה-18 -‬
‫- היום ה-20, היום ה-23 -‬
‫- המפלס העליון -‬
‫- היום ה-26 -‬
‫- היום ה-14, נמאס לי לאכול דגים -‬
‫- היום ה-20, היא ישנה במשך כל היום -‬
‫- היום ה-24, אני לא מצליחה לעצור את המים -‬
‫- אני חייבת להישאר על הגג -‬
‫די, שקט.‬
‫נואה.‬
‫נואה!‬
‫זה שחף!‬
‫את יודעת מה זה אומר?‬
‫- המפלס העליון -‬
‫בסדר.‬
‫מה?‬
‫לא!‬
‫- היום השלישי -‬
‫בסדר.‬
‫לא.‬
‫אין מצב.‬
‫לא!‬
‫נואה!‬
‫לא, בבקשה.‬
‫נואה!‬
‫נואה! לא!‬
‫נואה!‬
‫אני באה!‬
‫נואה!‬
‫אני כאן, אהובה שלי.‬
‫זה יקרה בקרוב.‬
‫עוד קצת. כמעט הגענו.‬
‫אני יודעת שאנחנו כמעט שם.‬ ‫צריך להחזיק מעמד רק עוד קצת.‬
‫רק עוד קצת.‬
‫אנחנו חייבות לספר את סיפורנו.‬
‫אני יודעת שלא יאמינו לנו.‬
‫אבל אנחנו יודעות שזאת האמת.‬
‫אנחנו יודעות שנאבקנו, נכון?‬
‫עשינו כמיטב יכולתנו, נכון?‬
‫את הצלת אותי, אהובה שלי.‬
‫את הצלת את חיי.‬
‫תסלחי לי.‬
‫פחדתי כל כך.‬
‫אבל בזכותך הייתי חזקה.‬
‫עשיתי כמיטב יכולתי, נכון?‬
‫נכון?‬
‫עשיתי כמיטב יכולתי, נכון?‬
‫עשיתי כמיטב יכולתי.‬
‫כמיטב יכולתי.‬
‫אין כאן דגים, אבא.‬ ‫-אתה רוצה לנסות את זה? תגיד משהו.‬
‫אני רק צוחק איתך.‬
‫אמרתי לך. נראה לי שכדאי לזוז מפה.‬
‫אתה רואה את השחפים ההם?‬
‫אנחנו יכולים להתקרב?‬
‫מה זה?‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫איפה המשפחה שלו?‬
‫בוא הנה, אבא.‬
‫נו כבר!‬
‫את יכולה! חזק יותר!‬
‫יופי! סובבי אותה.‬
‫זה בסדר.‬
‫בואי ניקח אותה לשם.‬
‫קדימה.‬ ‫-כן.‬
‫תשעיני אותה על זה.‬ ‫-זה בסדר.‬
‫את בסדר.‬
‫הבת שלי?‬
‫היא בסדר. היא כאן.‬
‫הבת שלי.‬
‫קריאת חירום. יש לנו מקרה חירום.‬
‫הוצאנו אישה וילדה מהים כרגע. האישה בסדר.‬
‫עשינו החייאה והיא שרדה.‬
‫היא בסדר.‬
‫אנחנו חוזרים עכשיו.‬
‫אני צופה שנגיע בעוד כ-20 דקות.‬
‫המעיל שלך ספוג. את צריכה להוריד אותו.‬
‫לא, אל תורידי לי אותו.‬
‫זה בסדר.‬
‫נפצעת?‬
‫יש לך ילדים אחרים?‬
‫היו איתך אנשים נוספים?‬
‫את בסדר. את במקום בטוח.‬
‫תרגום כתוביות: עמוס דיאמנט‬