Downloaded from YTS.MX
Vzhledem k tomu, že proti vašemu sňatku nejsou žádné námitky…
Official YIFY movies site: YTS.MX
Moment! Námitka!
Co se děje?
- Jedna tu je! - Co je, Erkine?
- Jedna tu je! - Jaká námitka?
Jelikož se můj bráška žení, musím to udělat.
- Co máš za lubem? Sedni si, brácho! - Počkej, bude to super.
- Je to jejich svatba. - Merve, vstaneš?
- Erkine! - Prostě se postav. Prosím!
Bože. Merve Nihal Hazaloğlová.
Vezmeš si mě a staneš se Merve Nihal Hazaloğlovou Aksakalliovou?
Teď…
Počkej! Jsem nervózní, zapomněl jsem prsten. Tady je.
- Brácho! - Je v podšívce.
Mám v kapse díry. Počkej.
- Erkine. - Brácho!
Mám ho.
Vezmeš si mě?
To je tak divný. Promiň, Canan.
To nic.
- Ano. - Řekla ano! Potlesk!
Potlesk!
Vážně, Korayi?
Budeš jen tak sedět a sledovat bratra?
Zlato, uklidni se. Neskončili jsme. Musíš mi šlápnout na nohu.
- Mám ti šlápnout na nohu? - Jo.
- Pro mě tahle svatba skončila. - Zlatíčko!
- Šlápni si na nohu sám! - Lásko, prosím!
Obuj si to. Prosím!
Zlato.
Vidíš, co jsi udělal?
Co mi pogratulovat? Zvíře!
Zlato, obuj si… Čtyřicet pět?
Zlato! Drahá!
Erkine. Počkej, zajdu tam.
Proč takové drama? Nechal jsem se unést.
Dejte mi tu listinu, seženu podpisy.
O TŘI MĚSÍCE POZDĚJI
Do svatby zbývají tři dny.
Nemůžu jíst, abych se vešla do šatů.
Taky nemůžu jíst. Koray mi to ještě neosolil.
Zapomněl jsem! Moc mě to mrzí, zlato.
- Děkuju. - Je to horké, nepofoukal jsem to.
Dobře, to stačí. Nech toho.
Dobře, zlato. Tak jo, připijeme si.
- Jdeme na to. - Na zdraví.
Tvůj návrh na nás udělal dojem.
Tenkrát jsme se nevzali, ale.. Kismet!
Po pár měsících jsme u jednoho stolu, zamilovanější než kdy dřív. Že, zlato?
Jasně, zlato.
Zapomněls pepř.
Já… Můžu dostat černý pepř? Rychle!
- Musím mu všechno říkat. - Co to je? Je válka?
Řekni si, zlato.
Nejsou roztomilí?
- Dobře - Zlato!
- Co? - Nejsou roztomilí?
Jistě. Jsou roztomilí.
Trávíme spolu tuto krásnou noc…
Chci zachytit tento okamžik…
a začít znovu tímto prvním záchvěvem lásky.
Nemůžu tomu uvěřit!
- Zlatíčko. - Canan.
- Lásko moje. - Moje jediná.
- Vezmeš… - Nechci se ženit.
- Prosím? - Počkej chvilku. Moment!
Když to neřeknu teď, tak už nikdy. Nechci se ženit.
- Buď pro jednou zticha! - Zmetku!
Proč?
Jestli chceš důvod, radši se rozejděme.
Co blbneš, pitomče? O čem to mluvíš?
Jak tohle můžeš říct tři dny před svatbou?
Plánoval jsem to týden, ale byli jsme zaneprázdnění.
Styď se! K čertu se vším, co jsem pro tebe udělala!
Víš co? Já si tě nechci vzít. Nastav!
- Co? - Ruku, blbče. Nastav ruku.
Brácho.
Co se děje?
Přerušila jsem tě. Promiň.
- Přehnala to, co? - Dneska jsi to podělal!
Co trochu soucitu? Zvíře!
Tentokrát mi to nezkazíš. Zlato, vezmeš si mě?
Zapomeň, nulo. To stačilo! Odcházím.
Dej mi to.
- Nastav! - Co?
Ruku, ty blbče!
Dej mi ten, co máš na ruce. Stejně ti k ničemu není. Dej mi ho.
Dobře, na.
Prodám je a prachy utratím, jako by byl konec světa, jasné?
Co je?
- Brácho. - Co?
- Jsi starší. Respektuju tě. - Díky.
- Hodně jsi pro mě udělal. - Díky.
- Vím, že ti to nedokážu oplatit. - Díky.
- Moc pro mě znamenáš. - Díky.
Ale musím ti něco říct.
K čertu se stromy, co dávají kyslík. Jasný?
K čertu se systémy, co řídí fotosyntézu. Jasné?
Nemluv takhle o stromech.
Podělal jsi ty nejlepší chvíle mého života.
Vypadni z mého života! Už nejsi můj bratr!
Korayi.
Co je?
Zaplať. Nevzal jsem si peněženku.
Styď se. Číšníku! Dejte mi to. Za ten stůl se omlouvám.
Máte ho zaúčtovaný.
Dobře?
Výborně.
K čertu s tebou!
Ach jo.
Promiňte.
ODPUŠTĚNÍ
O 5 LET POZDĚJI
Nedívej se tak na mě. Nejsou pro tebe.
Chytám je pro zábavu a pak udělám tohle. Vidíš? A je to.
Vidíš? Já ale nejím maso, že ne?
Nakrmím tě a udělám z tebe vegetariána.
Můžeme?
Co? Tady máš. No? Být vegetarián není tak těžké. Nebo jo?
KOČIČÍ ŽRÁDLO S PŘÍCHUTÍ TUŇÁKA
Jsi tak roztomilý, že bych tě snědl.
Teda ne doslova. To se jen tak říká. Nejím maso.
Jste Erkin Aksakalli?
Ano.
Prosím.
- Hezký den. - Díky.
PRÁVNÍ KANCELÁŘ HILMI ŞENTÜRK
Co to sakra je?
„Drahý Erkine Aksakalli,
s lítostí vám oznamuji, že vaše banka proti vám
vyhrála soudní spor o nesplacení dluhu.
Pokud nesplatíte dluh do týdne, hrozí vám vězení.
S pozdravem, advokát Hilmi Şentrürk.“
Zatraceně!
- Teď Kevin De Bruyne. - Ne.
Na úrovni. Míč má Grealish. Jack Grealish. Kevin De Bruyne.
- Grealish. Získává míč. - Ne.
Grealish. Haaland. Haaland. Haaland!
- Ze země, Foden. - Ne!
Foden a skóruje!
Ne! To ne! Další kupon je v háji.
Je to Erkin Aksakalli?
Ano, to jsem já.
Tady Sefa Sertaç, manažer domova Poslední zastavení.
Jaký je váš vztah k Yükselu Aksakallimu?
Je to můj dědeček. Proč? Co se děje?
Pan Erkine. Bohužel…
Bohužel?
Bohužel…
Bohužel?
Bohužel…
Voláte mi, abyste řekl: „Bohužel“?
Váš dědeček nás bohužel opustil.
Jistěže ano!
Neříkal jsem, ať ho nepouštíte ven, že je to sériový sukničkář?
Vidíte? Zmizel.
Pane Erkine. Váš dědeček je mrtvý.
Mrtvý?
Bohužel.
Ach, dědo.
Už začal smrdět?
- Panebože! - Ty kryso!
Co takhle: „Odpočívej v pokoji“?
Co třeba uronit pár slz? Co tím myslíš, že smrdím?
Dědo? Ty nejsi mrtvý?
Vypadám jako mrtvola?
Podle pachu, ano.
Mám vysoký krevní tlak. Jím pět stroužků česneku denně.
Moc vám děkuji, pane Sefo.
Trval na tom. Nemohl jsem odmítnout. Bohužel.
Dědo? Proč jsi to udělal?
Musím umřít, abys mě přišel navštívit?
Vždyť víš, kolik mám práce.
Práce, to tak! Hlídáš maják.
Neznám tě snad? Jsme úplně stejní. Nezodpovědní, sobečtí pitomci!
Pitomec, možná. Ale sobec nejsem. Ani náhodou.
Umírám tu sám, nechápeš to?
To neříkej, dědo. Jsem tady.
To určitě!
Ten tvůj debilní bratr mi volá dvakrát do roka a tím to hasne.
Pořád spolu nemluvíte, co?
Nemluví se mnou.
A odkopl jsi holku, kterou jsi požádal o ruku na Korayově svatbě.
Podívej, synu, nechci, abys litoval stejných věcí jako já, jasný?
Dědo, já vím, o co se snažíš. Díky, ale už tak jsem na tom dost zle.
Jak to myslíš?
Hele.
Když do týdne nesplatím půjčku, půjdu do basy.
Zase jsi hrál, co?
Ne! Já a hazard?
Nikdy nesázej na německou třetí ligu.
- Blbče! - Jdi do háje!
- Ty nulo! - Zmetku!
Jasně, pitomče!
Kolik dlužíš?
Sto osmdesát tisíc.
Normálně bych ti nic nedal, ale tohle je jiné.
Ale mám jednu podmínku.
Jakou?
Máš týden na to, aby ses omluvil bratrovi a své bývalé
a aby ti odpustili.
Sakra! Zaplať, jestli chceš, ale nech si to poučování.
Ber, nebo nech být.
Poslouchej, dědo…
Pane Yüksele!
Paní Sevilová! Dobrý den.
Přišel mě navštívit vnuk Erkin.
Můj syn má přijet za dvě hodiny.
Kam jdete teď?
Na zahradu, na čerstvý vzduch.
Není třeba, paní Sevilová. Už teď jste svěží jako rybička.
Vy jste mi ale lichotník, pane Yüksele. Tak zatím.
Dědo? Koukáš po zdejších ženských?
V mládí jsem je balil. Teď už jsem starý a jen koukám.
Naval prachy.
Hele, chlapče. Nenechám tě umřít samotného. Pochop to.
Moje poslední slovo.
Odcházím! To je moje poslední slovo.
Táhni! Promiň, tohle bylo moje poslední slovo!
VYHLEDÁVÁNÍ KONTAKTŮ
ASLI SPOLEČNICE
Jo! Zase jsem vyhrál!
Jasně. Dej sem můj honorář.
Dostaneš to zpátky. Na.
Idiote! A zavolals mě, abych hrála karty.
Co je ti do toho?
Kdo je na té fotce?
Můj bratr a dědeček.
Myslela jsem, že nemáš rodinu.
Proč?
Kdo je ta dívka?
Moje bývalá snoubenka.
Ty že jsi měl snoubenku?
Proč by se s tebou někdo zasnoubil? Není to zoufalý?
Můžeš už prosím jít? Když to neuděláš, zasnoubíme se.
Chraň Bůh! Jdu pryč.
Dobře, ahoj.
Vítejte v HR telefonní ústředně Západní egejské federace majáků.
Po zaznění tónu sdělte svou žádost.
Chci si vzít dovolenou.
Nerozuměla jsem. Můžete to zopakovat?
Chci si vzít dovolenou.
Řekl jste: „Chci mít síť povolenou?
Chci si vzít dovolenou.
Řekl jste: „Chci ji mít oholenou?“
Ne! Chci si vzít dovolenou.
Řekl jste: „Chci se třít do kolenou?“
Proč bych to říkal?
Řekl jste: „Proklatý výkal?“
Vyčistěte si uši!
Řekl jste: „Chci si vzít dovolenou?“
Jděte do háje!
Řekl jste: „Jděte do háje“?
K čertu s nimi! Já se z nich zblázním.
Beru si dovolenou… Prdel mám našpulenou!
ZÁPADOEGEJSKÉ MAJÁKY
Páni! Panebože!
Za kým jdete?
Za Korayem.
Odkud ho znáte?
Jsem jeho švagrová.
Švagrová?
Jeho starší brácha, ne asi!
Jako by mi z oka vypadl, ne? Jsme jako dvojčata!
Švagrová dávala větší smysl. Ani jsem nevěděl, že má Koray bratra.
Kde je Koray?
Je s včelami.
Včely? To ne! Oba jsme na ně alergičtí.
Dám vám včelařský oblek. Bez ochrany tam nechoďte.
Díky. Ten pes je váš?
- Ne, Korayův. - Jak se jmenuje?
Erkin.
Ten parchant! Pojď, Erkine. Jdeme.
Zase nic.
Tak hele. Už dva roky nemáme ani gram medu. Proč?
Čekám na odpověď, královno.
Ostatní celé dny dřou, aby tě potěšili.
Ty jsi královna! Když všichni umrznou, jsi bez šance.
Dělnice přijde v noci do tvé komnaty.
Oblékni si něco pohodlného. Odveď si milence stranou.
Bzz, bzz, dělej, co musíš. O co jde?
Co tady děláš?
Co takhle „vítej, brácho“? Zvíře!
Vypadni odsud. Hned!
Korayi. Kámo. Pět let jsme spolu nemluvili.
Kolik ještě, než se usmíříme? Jeden? Dva? Tři?
Vážně, vypadni…
Ještě jsem neskončil!
Čtyři? Pět? Šest?
- Běž, nebo… - Nepřerušuj mě!
Sedm? Osm? Devět? Deset!
- Pojď sem! - Neperme se u včel!
Budou ještě divočejší!
Do soukromí mých včel ti nic není!
Korayi! Chci ti říct něco důležitého.
Tak mluv.
Jedenáct? Dvanáct? Třináct?
Přišels sem počítat, pitomče?
Bože.
Buď zticha. Máme na ně alergii, pamatuješ?
Počkat. To uprostřed je královna?
Říkal jsem ti, ať jsi zticha.
To je ale sexy potvora.
Utíkej!
Objevíš se po letech a hned mě zase ničíš. Podívej se na mě!
Ty se podívej na mě! Co to má být?
Promiňte, doktore. Jen bratrská roztržka.
- To je váš bratr? Rád vás poznávám. - Já taky.
Po hodině s infuzí budete v pořádku.
Doktore! Nejste až moc nadšený?
Promiňte, nechal jsem se unést. Nechám vás. Odpočiňte si.
Díky.
Viděls, jak mi ten doktor koukal na prsa?
Blbost! Co je mu po tvých prsou?
Jak to myslíš? Jsem sexy. I mně se líbí.
Brácho, proč jsi přišel?
Neříkal jsem, že už tě nikdy nechci vidět?
Korayi. Za kolik let se usmíříme? Za rok?
Mám tě praštit do prsa?
Ne, nedělej to! Bolí to.
- Chce to po mně děda. - Děda?
Řekl: „Nedovolím, abys umíral v osamění jako já.
Omluv se bratrovi, ať ti odpustí.“
Tak jsi hned přišel. Z lásky?
- Jasně! - Rozmačkám ti prsa.
- To bolí! - Řekni pravdu.
Dobře. Děda slíbil, že na oplátku splatí mou půjčku.
To je lepší! A mám tě. Pokračuj.
Brácho. Udělám cokoliv, abys mi odpustil. Cokoli chceš.
Jsi odporný!
Počkej chvíli. Cokoli chci?
- To je tvá manželka? - Ano, manželka.
Ujde.
Díky tobě jsem vydržovaný zeť! Jsem na nich závislý.
Dobře, uznávám vinu za zpackanou svatbu.
Ale vydržovaný zeť? Jde ti jen o peníze.
Co čekáš? Co?
Copak jsi nevyhodil naše úspory a peníze na restauraci z okna
s tou sázkou na Barcelonu?
Neříkej to jméno! Od toho temného dne jsem ho ani jednou nevyslovil.
Když jsi mě s tolika dluhy opustil, vzali mě k sobě.
Můj tchán je trochu podivín, ale musím uznat, že pro mě hodně udělal.
Za což jsi i zaplatil!
Dej to sem! Je to moje žena.
Tak co ode mě chceš?
Víš, co chci?
- Zůstaň na večeři. - Jo.
- Bude tam můj tchán. - Jo.
Řekni mu, že se chci s Asuman rozvést.
Proč? Ty ji nemiluješ?
Je to skvělá holka, ale nevím, jestli ji miluju.
Být vydržovaný zeť je na prd.
Vzdáš se tohohle přepychu a budeš litovat.
Neboj, nebudu. Nejsem ty.
- Vážně? Ty nemůžeš být já. - Kdo by to chtěl?
Já si vydělávám. Hlídám maják.
Jako by to byla práce. Co tam děláš?
Co tady děláš ty? Lížeš boty.
- Čí boty? - Tvého tchána.G15
Vážně?
- Takhle mu lížeš boty. - Cože? Jak?
Přišels mi nadávat? Otevři!
- Co to děláš? Nesahat! - Vychčiju se na tebe.
Nesahej mi na prsa!
Udusím tě svýma kozama!
Tyhle prsa tě udusí! Udusím tě!
- Bože! - Přestaň!
Ta postel se rozbila kvůli tobě!
Váha těch prsou ji zničila.
Bolelo to jako čert.
Dobrou chuť!
- Díky. - Díky.
Tak, švagrová. Jak ta velká láska začala?
Koray a já jsme kamarádi z armády.
Kamarádi z armády?
Znáš ty online hry, kde buduješ armádu a jdeš do války?
Myslí tohle.
Soudruhu… Seřadit.
Za jak dlouho tě propustí?
Zlato, ne! Před hosty ne. Co chceš? Útok?
Soudruhu, dnes v noci budete na hlídce.
Jistě. Můžeme začít s výcvikem trestů.
Armáda je připravená bojovat.
Na boj zblízka jsem vždy připraven.
Mohla by si vaše armáda dát chvíli pohov?
- Nechme toho. - Poznali jsme se při té hře
a zamilovali se na první pohled. A představ si, tehdy jsem měla nadváhu.
- Nadváhu? - Jo.
Nebyla taková, jaká je teď.
Vážně?
Jde sem táta.
Přichází generál!
Vítejte, pane Hicabi.
Byl jsem šokován, když mi Asuman řekla, že je tu Korayův bratr.
Šokuje mě to ještě víc, když tě vidím.
Proč?
Šokuje mě, že nějaký pár má nejdřív tebe a pak si řekne:
„To je úžasné. Uděláme si další.“
Nechápu to.
Táta takhle vtipkuje pořád. Bože, to je vtip! Nemůžu se přestat smát…
Zeti!
- Přestal jsem. Dobře, přestal jsem. - Zlatíčko.
Dělám si legraci.
Protože jsme celou dobu netušili, že můj zeť má bratra,
musí mezi vámi být nějaké problémy.
Nic mi do toho není.
Chci vědět, proč ses po všech těch letech ukázal.
Bratr mi chyběl.
Chtěl jsem vědět, kde bydlí, poznat jeho rodinu.
Takže? Co říkáš na bratrův život?
Krása! Moc se mi tu líbí!
Díky, že se o bratra tak staráte. Má báječný život.
K věci.
Ale…
Ale co?
Jen jsem si říkal,
jestli byl Koray sám.
Sám?
Ne, se svou ženou samozřejmě. Říkal jsem si, jestli Koray a jeho žena…
nebydlí v jiném domě.
Takže říkáš, že můj největší poklad…
má jediná dcera by měla žít někde daleko od táty. Vážně?
- Já… - Slyšíš se?
Její matka zemřela při porodu.
Tahle holčička měla 9,5 kila.
- Devět a půl kila? - Zaokrouhli to na deset.
Byl jsem jí matkou i otcem.
Dodnes nedokážu vyhodit její hračky.
Ve stáji ji napadl kůň v říji.
Skočil jsem tam, abych ji zachránil, a v tom zmatku jsem zchroml.
Abych ji ušetřil bolesti z toho, že mě uvidí na vozíku,
nasazuju si tyhle robotické nohy a procházím se tu jako Terminátor.
Jsem z Balikesiru.
Není Terminátor z Balikesiru směšný? Co?
Pane Hicabi, nepochopil jste mě. Faktem je, že Koray řekl…
Co jsem řekl? Co je to za nápad?
Proč bych opouštěl domov? Nechtěl bych, i kdyby má žena souhlasila.
Kam bychom bez táty šli?
Buď rád, že jsi můj bratr a host. Jinak bych vstal a…
Drahý, uklidni se.
Pro mě je tahle večeře u konce!
Vybily se mi nohy. Přines baterii!
Hned, tati.
Hned ji vyměním.
Tati, počkej. Hned jsem tam.
Dám to nabíjet.
Už jdu, tati!
Co to mělo být?
Co blbneš, Korayi?
Usnula při sexu.
Co je to?
Tvůj tchán mi to dal do postele. Málem jsem umřel strachy.
- Pomoz mi. - Dobře. Otočím ji.
Vylez, až napočítám do tří.
Dobře. Pomoz mi.
Dobře. Děláš něco?
Raz, dva, tři.
Pojď. Promluvíme si venku.
V pohodě, spí tvrdě. Promluvíme si v mé posteli.
- Ty spíš v tomhle? - Jo.
V kočičím pelechu?
S Asuman nemůžeme spát v jedné posteli. Je to útulnější, než se zdá.
Jdeme.
Tak povídej.
- Korayi. - Jo.
Kámo. Máš právo být naštvaný. Pěkně jsem ti to zavařil.
Ale viděls to, ne? Zaplatil jsem za to u večeře. Nemělo se to stát.
Ale víš co? Natočíme video pro dědu.
Řekni, že mi odpustíš. A hotovo.
Vyměkl jsi! Mlel jsi nesmysly.
Nic z toho, co jsem po tobě chtěl.
Zítra tchánovi všechno zopakuješ. Žádné možná, žádné ale.
Přeskočilo mu, když jsem řekl, že se přestěhuješ. Za tamto mě zabije.
To chci. Bude to úleva.
Panebože! Takže jsi čekal na mě? Řekni to sám, jestli máš koule!
Už bych měl, ale jde o to, abys udělal, co ti řeknu.
Buď jeho pes a pak odsud zkus utéct!
Co jsem měl dělat?
- Nemůžeš dělat nic. - Jo. Dobře.
Dali ti vodítko.
Víš, co bys měl udělat?
Lehni si a nech se polechtat na bříšku.
- Já že nic nesvedu? Podívej se sem. - Ne, nesvedeš.
- Podívej. Tady. - Kde?
- To tvoje „nesvedeš“ si strč někam! - Dobře.
- Zkus tohle. - Už se stalo.
- Neluskej prsty! Spí. - Jsem tvůj starší bratr. Naser si!
I za tu koňskou hlavu můžeš.
Víš co? Jsem unavený. Vypadni!
Už jdu. A ty si tu spi jako koťátko.
- Vypadni! Zmiz! - Stejně odcházím.
Tu máš.
Debil! A rozházel mi postel.
Dobré ráno, pane Hicabi!
Pojďte za mnou. Chtěl jsem s vámi mluvit.
Podívejte, co pro vás mám. Dneska je váš šťastný den!
Včera jsem slyšel vrzání vašeho vercajku.
Naleju do něj olej a budete jako nový.
Vrže vám to, já to slyším. Jsem dobrý mechanik.
Co to plácáš? Tvůj bratr utekl!
Utekl? Není divu, jestli jste ho pustil z vodítka.
Neunesl tvoje urážky. Ráno mi přišla tahle zpráva. Na.
Nejdražší tati. Lízátko. Srdíčko. Zlato!
Nechtěl jsem vám to udělat. Pořád nechci.
Ale včera večer za mnou přišel bratr a řekl, že jsem nula.
Že jsem pro vás pes.
Ty urážky už jsem nemohl vydržet. Omlouvám se za svého bratra.
To on může za náš rozbitý domov.
Prosím, neubližuj mu, tati. Anebo ano.
Aby už nikdy nerozbil žádný šťastný domov.
Parchant!
Uděláš všechno pro to, abys ho našel. Vynahraď mu to.
Kde ho mám hledat? Je to dospělý chlap. Může být kdekoliv!
Co to s tebou je?
Ne! Co je to s vámi?
Chováte se k němu jako k psovi, kálíte na něj a pak brečíte, že odešel.
Ten vercajk vám nepromažu. Vrzejte si!
Jak se opovažuješ se mnou takhle mluvit?
Kde mám brokovnici? Sluho! Přines mi pušku!
Jakou brokovnici? Pane Hicabi, lidi spolu komunikují řečí! Panebože!
Sakra! Musel jsi zapínat turbo?
Vrať se!
Ne! Ten hajzl mi zničil vercajk! Odnes mě dovnitř, sluho!
- Hej, co se děje? - Sakra!
Hej, uklidni se! Zastav.
- Kde ses tu vzal? - Zastav! Nabouráš.
Nelez sem. Jsi promočený. Běž tam.
Dobře.
Co tady děláš?
Prdnul jsem si do bazénu, promiň.
- Tvůj tchán mě málem odstřelil. - Nebudu lhát, to jsem chtěl.
Zbláznil ses? To není sranda!
Plánoval jsem to tři měsíce.
Když jsi přišel, napadlo mě: „Dvě mouchy jednou ranou.“
Můj tchán trefí dvě půlky jednou ranou.
Uvidíš, co udělám já, až tě odvezu zpátky.
Vrátit se tam by bylo riskantní.
Tak co budeš dělat?
Mám kámoše z armády. Včelaře.
Z opravdové armády?
Budeme vyrábět med. Značka se bude jmenovat Lízej!
Lízej?
Ano. Náš slogan zní: „Vezmi sklenici medu, olízej si prsty.“
Skvělý nápad! Žárlíš jako vždycky.
Vrátíme se. Budeš mít hlad.
Utekl jsem, protože ve mě taky nevěřili.
A teď mi dej nějaké peníze a já vyrazím.
Proč bych ti měl dávat peníze?
Zapomínáš, že mi dlužíš.
Nic ti nedlužím. Málem mě střelil do zadku. Jsme si kvit.
Nejsme. Pořád máš růžový zadek.
Je to moje prokletí. Nedá se s tím nic dělat.
Dám ti peníze pod jednou podmínkou.
Jakou?
Zavoláme dědovi. Řekneš, že mi odpouštíš.
Neodpouštím ti.
No a? Prostě lži. Jinak žádné peníze. Jak chceš.
Převléknu se. Promluvíme si v autě.
Ano? Prý to plánuje měsíce a odchází bez peněz!
- Jsi suchý? - Ano! Jsem.
- Zavolám dědovi. - Jasně.
Co se děje, synku?
Co se stalo? Co je s tebou?
Neptej se! Máme nového manažera.
Chce, abychom každé ráno cvičili. Říkám vám, tohle je můj konec.
Hele, koho tu mám.
- Dědo! - Korayi! Usmířili jste se?
Usmířili jsme se, dědo. Odpustil jsem mu. Navíc mi moc chyběl.
Mně taky. Tolik mi chyběl, že bych mu utrhl knírek!
Dobře! Nepřežeň to.
Výborně! Takže Erkine. Tohle se ti povedlo.
- Uvidíme, jak ti to půjde s tím druhým. - S tím druhým?
Koalo! Jsem osprchovaná. Teď ty.
To snad ne, dědo!
Dědo, tohle si představovat nechci. Přestaň.
Sklapni! Nemůžeme být v domově důchodců trochu divočina?
Co je sakra „koala“?
Za mých divokých časů mi říkali panter.
Teď se chytnu a nepustím. To ze mě dělá koalu.
Dědo!
Dobře, řekl jsem to. Dej mi ty prachy.
- Kámo! - Co?
Jdu se omluvit Merve.
Pojď se mnou a já slibuju, že tě pak vezmu, kam budeš chtít.
Co bych tam dělal?
Když Merve uvidí, že jsi mi odpustil, možná si to rozmyslí.
- Nebudu se tě zastávat. - Dobře, tak ne.
Tady je moje nabídka.
Děda mi dává 180. Řeknu si o 250. Vím, že má peníze. Dostaneš 70.
- Dostanu 70? - Sedmdesát. Čistého.
Co ty na to?
Dobře. Ať tvoje ex nečeká.
Paráda!
- Omluv se a jdeme. Dobře? - Dobře.
- Sedmdesát? - Sedmdesát.
- Platí. - Jak myslíš, koalo.
Co je to sakra koala?
ZEYTINLER, ALAÇATI, CESME
SIGACUKU
Víš jistě, že tu Merve je?
Asi jo. Její máma odsud sdílela storíčko.
Proč pořád sleduješ její mámu?
Když někoho začnu sledovat, nemůžu přestat. Sleduju i mrtvé příbuzné.
Koho třeba?
Strýčka Cemala. Jednou týdně mu pošlu ohnivý smajlík.
Proč píšeš někomu, kdo je mrtvý?
Kdysi jsem s ním trávil hodně času.
Natropili jsme spoustu hloupostí. Říkám tím: „Smažíš se v pekle, já přijdu."
Styď se! Tohle bude ono… Počkej, podívám se.
- Tak kde jsou? - Mami, pojďme dolů
- k tomu zrcadlu. - Jasně.
Je větší.
- Mami, to je nádhera! - Vypadáš nádherně.
- Co myslíš? - Mám nervy nadranc!
Zavři oči a dýchej zhluboka.
- Co? - Věř mi.
- Zavři oči, dýchej zhluboka. - Dobře.
Neotvírej oči.
Co to děláš?
- To se nemůžu pobavit? - Debile!
Jako já zamlada!
- Nejste si moc podobné. - Jako já zamlada!
Přesně tak.
Dobře.
Mami, svatba je za tři dny.
Nemůžu se dočkat!
Za tři dny se vdává.
Kazíme jí svatbu!
Neomluvím se. Nesmí mě vidět.
Kéž by tu byl tvůj táta.
Neboj, dívá se.
Jasně, že jo. Ten pes!
Místo létání s letadlem šmíruje lidi.
Kdo ví, s kým spí?
Na svatbu přijde.
Vážně? Takže poprvé v životě přijde na tvůj velký den?
Přijde sám?
- Co myslíš? - Ne! Určitě si našel nějakou šlapku.
Mami! Nemluv tak o lidech, které neznáš.
Merve, jsem tvoje máma.
O komkoliv s tátou, kdo není já, řekneš, že je děvka.
Mami!
No tak, řekni to. Je to snadné. Děvka. Dvě slabiky. Řekni to.
Sexuální pracovnice.
Dobře. To by taky šlo.
Merve, nesměj se.
Jestli se jednou objeví s tvým sourozencem od jiné ženy,
budu se smát já!
Vypadneme odsud.
Tohle mi sedí.
Teď zkus ty druhé.
Dobře. Už se nemůžu dočkat, až je uvidím.
Ne! Jdou sem!
- Co? Viděly jste, kdo tam šel? - Ne.
Slečno Zeliho, jste to vy?
Volají nás. Co budeme dělat?
Slečno Zeliho, jste to vy?
Ano.
Vaše šaty visí napravo. Můžete si je zkusit.
- Co budeme dělat? - Musíme vypadnout. Obleč si ty šaty.
- Šaty? - Ano.
- Jdi do háje! - Obleč si je!
Ani náhodou!
Jestli nechceš, aby tě viděla…
To neudělám!
Fajn.
Zeliho! Nemůžu se dočkat, až uvidím tvé šaty.
Nepřináší to smůlu, když ji uvidíme?
Ne. Jen když je vidí ženich.
Drahoušku, jak to může vidět? Je těžce krátkozraký!
Mami, přestaň! Je uvnitř.
Co se stalo, holka?
Počkej, mami.
Erkine?
Takže se konečně vdáváš.
Konečně?
- Synku, co to má znamenat? - Neříkej mu synku!
Co na to mám říct?
Synu sexuální pracovnice!
Počkej! Šlapeš mi na sukni! Přestaň!
- Co tady děláš? - Merve, prosím!
Chcípni!
- Chci něco říct. - Neobtěžuj se. Nechci to slyšet.
- Jak se vede? - Jak se máš, zlato?
- Dobře, co vy? - Já se mám dobře. Udělej s nimi něco.
Co tady děláš? Proč jsi přišel?
Zabiju tě. Chcípni.
- Nemůžu dýchat. - Nedýchejte! Chcípni!
Musíš zatlačit na krční žílu. Děláš to špatně.
- Chci se usmířit. - Co?
Proč jsi přišel?
Chcípni! Je mi to fuk. Neposlouchám, jasný?
Sakra! Dostali nás.
Co se to tu děje?
Kdo jste?
Budoucí manžel nevěsty na vás.
Kdo jste vy?
Je to nevěsta pod nevěstou nahoře.
Merve!
Můžeš mi to vysvětlit, zlato?
Zlato.
Erkin je můj starý přítel.
Ano.
A Koray taky.
My…
Přijeli na svatbu. Překvapení.
Nevěděla jsem to. Blbnuli jsme.
Prali jsme se z legrace. Jen pro srandu.
Sranda.
Sranda? Na to vám kašlu!
Co se děje, Poyrazi?
To by na mém místě řekli jiní.
Ale já ne.
Protože se snažím být dobrý člověk.
- Že, zlato? - Nádech a výdech. Momentík.
- Promluvíme si venku. Uhni. - Jsem dobrý člověk, že ano?
- Pomoz mi vstát! Nešlapej mi na sukni. - Pojď.
- Dej sem tu sukni. - Nešlapej mi na sukni! Počkej!
Synku, co to děláš?
Paní Şükran. Opravdu to nemyslím zle.
Dobře, ale…
Přišel jsem něco udělat.
Co to dělají? Co je to za hádku?
- Jsou trochu nervózní. - Panebože.
Už se zase hádají?
Je to blázen?
- Je trochu náladový. Jen klid. - Jsi v pořádku?
Zase se hádají.
- Co to sakra je? - Dobře.
Omlouvám se. Nebyl to zrovna nejlepší začátek, ale…
- Jo. - Já jsem Poyraz. Vítejte.
Díky.
Říká, že děkuje.
Jsem moc rád, že jsi Mervein svědek.
Svědek?
Na svatbě nebo u soudu?
Na svatbě. Mockrát díky.
Co kdybychom spolu dnes povečeřeli?
Co myslíte?
Všichni společně?
Jasně, mami. U nás doma. Napravíme to.
Dobře, jak chceš, zlato. Dobře, povečeříme spolu.
Jedu na výlet lodí. Uvidíme se večer. Dobře?
Měj se.
Ahoj. Tak běž.
Co to sakra je?
Ty šaty ti sluší. Můžeš si je vzít na večeři.
Nosí to smůlu, když ženich vidí šaty.
Ty jsi smůla!
Co teď budu dělat? Poyraz mě v nich viděl. Nemůžu si je vzít!
Výměna?
Co?
Ty šaty jsou hrozné! Ani tobě nesluší.
Vážně? Řeknu to Züleyze.
Byla to Zeliha, blbečku.
Fajn. Zelize nebo Züleyze, to je jedno.
Co bude ta holka dělat?
Nebudeme řešit Zelihinu velikost?
Jak jsi ho uklidnila?
To je jedno. Řekni mi, co tady děláš. Proč jsi přišel?
Merve, chci se ti omluvit.
Nic od tebe nečekám. Ale nemůžu s tou vinou žít.
Omluvil jsem se i Korayovi.
Erkine, prosím! Řekni pravdu.
Děda říkal, že když se nám omluví, tak splatí jeho dluhy.
To jsi celý ty! To je přesně tvůj styl.
Tak co jsi mu řekla?
Nic velkého. Řekla jsem, že jsi můj bratr.
Cože? Co je to za nesmysl?
Erkine!
Poyraz je slušný, civilizovaný chlap.
Možná má problém se vztekem, ale chodí na terapii.
Neudělám nic, co by mu ublížilo.
Dobrý přítel by nefungoval. Bývalý snoubenec říct nemůžu. Co zbývá?
Neptal se, proč jsi mu o mně neřekla dřív?
To jsem napravila.
Řekla jsem mu, že jsi syn mého táty a jiné ženy.
Společný otec z nás dělá sourozence.
Jasně. Co na to tvoje máma?
Samozřejmě se jí to nelíbilo, ale nic s tím nenadělá.
A kdo jsem já?
Erkinův bratranec z matčiny strany. Dva bratři v jeden den, to už bylo moc.
Jasně. Jsem bratranec.
- Přesně. - Dobře.
Jako by bratr a bratranec nestačili,
řeklas mu, že jsem svědek!
To je pomsta.
Proč?
Protože jsi mi ublížil. Bolelo to celé věky. Chci, ať taky trpíš.
Je mi to jedno.
Budeš lhát až do svatby,
jinak ti neodpustím a nesplatíš svůj dluh.
Merve, chápu to. Ty a já…
Ty a já?
Po všem, co se stalo, tě žádám o jediné, Erkine.
Nemůžeš si mě nevážit natolik, abys to neudělal.
Poslouchej…
Přijdi dnes večer včas. Dobře? Přijď včas.
Brácho.
Co budeme dělat?
To není můj problém. Jel jsem s tebou, lhal dědovi a našel ti Merve.
Tak kde jsou moje prachy? Odjíždím.
Po všem, co se mezi námi stalo, jsem tě požádal o jednu věc.
Nemůžeš si mě nevážit natolik, abys to neudělal.
Kde ses naučil tak moudře mluvit? Kam na to chodíš? Jdeme.
- Až půjdeme na večeři… - Jdeme.
První….
Chceš semínka? Máš je rád.
K čertu se semínky, přestaň zdržovat a naval prachy. Jedu.
Korayi. Brácho.
Hele, nemám tady co dělat. Naval prachy. Mizím.
- Poslouchej… - Dej mi moje prachy!
Dobře, peněženku mám v autě.
Korayi?
Canan?
Co tady děláš?
Přijela jsem Merve na svatbu. Pořád se vídáme.
S Poyrazem jsem ji seznámila já. Představila jsem je.
Je to kamarád z dětství.
Vážně? To je skvělé.
Ano.
Ale co tady děláte vy?
Erkin má nutkání se omluvit lidem, se kterými si zahrával.
Nejdřív se omluvil mně, pak Merve.
Můžeš být další, jestli chceš. Omluv se.
- Řekni to. - No tak. To tě nezabije.
Prosím, jen jednou.
- Promiň. - Prosím?
Teď bez těch semínek.
- Promiň. - Tak dobře.
Stejně už je to dávno.
Takže na svatbu nezůstanete?
Ale ano. Budeme tam.
Musíme vyjasnit jedno nedorozumění.
- Merve ti to vysvětlí. - Dobře.
Páni! Ráda, tě po těch letech vidím.
Já taky.
Vážně?
Tak já půjdu.
Dobře.
Ahoj.
Ahoj. Zatím.
Zatím!
Tak běž.
Po všem, co se mezi námi stalo, jsi mě o něco požádal.
Nemůžu si tě nevážit natolik, abych to neudělal.
Nastup si.
Zlatíčko, pepř.
Děkuju.
Chutná ti to, švagře?
Je to skvělý, brácho.
- Ségro… - Švagře.
- Dobrou chuť.
Chceš plněný vinný list. Brácho?
Jasně. Díky, sestřičko.
Co jsem pro tebe já?
Vůbec nic, brouku.
- Brouku? Hezké. Zapamatuju si to. - Vážně?
Tak jdeme na první tanec.
Seyyal. Máme hosty.
Ano, říkal jsi to. Promiňte, příprava mi trvala dlouho.
Taky jsme teď přišli.
Tak to jsme přišli spolu. Já jsem Seyyal.
A já jsem Erkin.
Seyyal je Poyrazova teta.
Tvoje máma je tvoje teta.
- Vážně? Proč jsem teta? - Teta?
Co mám dělat? Tvoje dcera mě vždycky rozhodí.
Někdo tady chodí do posilovny. Podívejte na ten pekáč.
Jaký pekáč? Už jsem takovej.
Tomu nevěřím.
Čemu? Kopni ho do zadku a celý se třese.
Žádný pekáč!
Co se děje?
Co? Mezi námi dvěma by si měla vybrat mě. Proč tebe?
Nežárli na moje buchtičky, zlato.
- Čelem vpřed! - Ticho!
Dobře! Přestaňte pít a předveďte se nám!
No tak, zlato. Nehraj si na stydlivku.
- Ukažte! - První tanec!
No tak.
- Ne, jím. - No tak!
Nechte je být. Jedí.
Když budou chtít, zatančí nám později.
Vstávej, zlato. Zatančíme. No tak! Když to tak chcete, předvedeme se.
Podíváme se.
- Uvidíme, co v něm je. - Sklapni!
Musíme se připravit!
Hudba!
Hej!
- Výborně! - Výborně!
Výborně!
Díky.
Ten šťastný pohled v očích Merve mě dostává.
I když o tom moc nemluví…
Mervin předchozí vztah ji dost poznamenal.
Hodně ji to ranilo.
Jestli jsem jí ty rány pomohl takhle vyléčit…
Jsem šťastný muž.
To je jedno, zapomeňme na to špatné.
Byla to hrozná doba, ale už je to pryč.
Neříkej, že bylo všechno hrozné, broučku.
Jejda! Brouček mi vyklouzl.
Mám ho.
Tak jo! To je fuk. Co na něj zapomenout?
- Proklínám tvou mámu! - Co?
Proklínám jméno toho kluka a jeho mámu!
- Zlato, ty léky. - Ublížil jí, ale…
Ale teď jsem tady já. Už se ti nic nestane, zlato.
Tak jak se ti líbil tanec, pekáči buchet?
Bylo to skvělé, ale ne jako první tanec.
Jo?
Spíš jako na vesnickou taneční soutěž.
Dobře. Mělo to být hravé.
- Vážně? - Takže víš, o čem mluvíš?
Jistě. V 16 jsme vyhráli taneční mistrovství v Erdeku.
Cože?
S ním?
Ano, s ním.
Pojď, Korayi!
- Co? - Zatančíme!
- Sedni si! - No tak!
- Jaký tanec? - Dělej!
- Co chceš dokázat? - Dělej!
- Sedni si. - Vstávám.
- No tak! - Předveďte se!
- To se podíváme. - Předveďte se!
Přestaňte! Nebudu tancovat.
Stejně to neumíš. Tančíš?
Neumíš ani pořádně tleskat. Promiň, ale…
Ty a tanec?
Můžeš to podržet?
- Co? - To se podíváme.
Nedáme si kávu uvnitř?
Vidíš, co tam mám?
Co?
E.
E?
E.
- Aha. - Jsem grogy.
Máma konečně usnula.
Zlato.
Zítra večer je noc rozluček. Rozluček se svobodou.
Zítra ráno vás vyzvednu lodí
a vyrazíme na pětihvězdičkovou plavbu,
necháme to plavat, odreagujeme se.
Co vy na to?
Kdo by mohl odmítnout? Plácneme si, kámo!
- Jasně! - Ale zlato…
Zlato, prosím. Ne nepřipadá v úvahu.
Kde bydlíte?
Ještě jsme nic nenašli.
Vážně?
Zůstaňte tady. Je to dům tvé sestry. Je to i tvůj dům!
Ne. Oni jsou v pohodě. Něco najdou. To je dobré.
Něco najdeme.
Ale jsme trochu v háji. Nejlepší bude, když zůstaneme tady.
Taky si myslím.
Jde o to, že…
Ne, není tu pro ně místo. Dům je moc malý.
O co jde, zlato? Seyyal půjde se mnou.
Ty nebydlíš s Merve?
Vidíš? Je to skvělý brácha. Ne, švagře. Nebydlím tady.
Promiň, Poyrazi. Nemůžu zůstat v tom tvém zaplivaném bytě.
A když tolik piješ, budeš určitě chrápat. Ale můžu se podělit s Erkinem.
Věř mi. Taky chrápu, když se napiju.
- Vážně? Dobře. - Tak já přespím s Korayem.
S tebou spát nebudu, kámo. Spal bych s kýmkoli kromě tebe.
Například…
jen nahlas a hypoteticky přemýšlím…
klidně třeba s Canan.
To nepůjde. Bydlím v hotelu. Jak bys mohl přespat?
Spal bych v hotelu.
- Vážně? - Doprovodím tě.
Jistě. Půjdu. Potřebuju se vyspat.
To není nutné. Může jít sama. Je to blízko.
Tak co budeme dělat?
Uděláme to takhle. Ty přespíš s Merve.
Já?
Zlato, to není nutné.
Zlato, je to vyřešené.
Když se sourozenci znovu shledali,
můžou si povídat celou noc jako v dětství.
Co víc chceš, zlato?
Skvělý nápad, švagře! Chybělas mi, sestřičko.
Je super být zase bratr a sestra jako za starých časů.
Bratr a sestra.
- Bratr a sestra. Jasně, brácho! - Ségra!
A vy dva můžete spát spolu.
To není nutné.
Souhlasím. To není třeba.
Co to má být?
- Problém vyřešen. Vy dva spolu. - Dobře, vy…
Poyrazův nápad je skvělý.
Ale Canan…
- Hotovo, švagře. - Brácho.
Tak dost!
Já budu se Seyyal, vy dva spíte spolu. Hotovo.
Ale Merve, v sedlině jsem měla písmeno E.
V Merve je taky E. Dokonce dvě.
Je čas jít spát. Dobrou noc.
- Ustelu vám postele. - Dobrou noc.
Zlato, dobrou noc.
Dobrou noc. Tak jo, jdu do hotelu.
Canan!
Canan co? Odcházím.
Brácho!
Mohla zůstat.
Co je? Zase jsme zbyli jen my dva.
Zase jsem s tebou, blbče.
Kámo.
Co?
Tvoje holky prostě odešly. Já jsem pořád tady. Jsem tvůj parťák.
Nemůžu přestat jíst.
Jdu do koupelny. Napustím vanu a uvolním se.
- Běž. - Tak zatím.
Co se stalo? Zapomnělas něco? Erkine?
Co tu děláš? Vypadni, ano?
Cože? Nesmím do sestřina pokoje?
Ušetři mě! Vypadni, Seyyal tu bude každou chvíli.
Zpomal.
Počkej. To je vodní postel?
Paráda!
Mrkej na to!
Je to zrádné.
Něco ti řeknu.
Naše tělo je ze 75 procent voda.
Řekněme, že postel je z 25 procent. Výsledek? Stoprocentní dokonalost.
To je legrační. Erkine, vypadni, nebo budeš mít potíže.
No tak! Máme tu bratrský a sesterský pokec.
To máš na ovoce?
- Erkine, jdi. Běž! - Psychopatko.
Počkej.
Nebyl to můj dárek k Valentýnu?
Nevím. Netuším.
No jasně. Celou dobu si ho schováváš.
- Dobře, chci se tě na něco zeptat. - Dobře.
Kdo dává své milé na Valentýna kupón?
Máš pravdu.
Při posledním výběru shořel.
To je ale náhoda! Jako náš vztah.
Na zadní stranu jsem napsal báseň.
„Duchaplná a vznešená…
divoká a bez zábran, miluju tě jako kůň.“
Kecy! Nemiloval jsi mě ani jako motýl, natož tak kůň.
Ven, Erkine. Jdu spát.
Merve.
Proboha!
Podívej.
Vážně mě to zasáhlo, když jsem tě uviděl.
Ze srdce se ti omlouvám.
Srdce máš na druhé straně, pitomče.
Ze srdce se omlouvám.
Kdyby tě tvůj děda nedonutil, přišel bys sem?
Ale já před ním smekám. Výborně!
Proč?
Ještě je někdo, kdo to s tebou nevzdal.
Ven, Erkine. Jdu spát.
- Ještě pět minut. - Erkine!
- Můžeš mě chvíli poslouchat? - Dost!
Merve! Vybuchlo to, Merve!
- Erkine, přestaň! Sakra! Erkine! - Co je to za postel?
Merve! Mám na to koule. Já to ucpu! Přestaň!
Dobře, ucpi to!
Přestaň!
Erkine!
- Co jsme to zažili? - Co to sakra bylo?
Nudím se.
- Jak dlouho? - Nevím.
Švagře, cink!
Jasně.
Na zdraví! Zlato!
Podívej se na něj! Náfuka.
Hraje si na šéfa.
- Mami. - Překvapení!
Tati?
- To je Haldun? - Cože?
Můj táta.
Tvůj táta?
- Co uděláme? - Co uděláme?
Počkej.
- Vymysli něco. - Co budeme dělat? Něco vymysli.
- Moment, přemýšlím. Mám to. - Co?
Ty se dívej tam, já sem.
To je blbost!
Dívej se tam. Jako bychom tu nebyli.
- On přemýšlí. Já taky. - Co budeme dělat?
- Netuším. S bratrem to vyšlo. - K čertu s vámi!
Jak můžu být tvůj bratr s tímhle ksichtem?
Proboha.
- Vítejte! - Vy jste ženich?
- To jsem já! - Polib mi ruku.
Jasně, tati.
To je můj kluk, zeť! Merve.
Tati.
Chtěl jsem přijet na svatbu, ale nemohl jsem se dočkat.
Už nejsem ve tvém životě moc dlouho. Tak co, neobejmeš mě? No tak!
Konečně jsi dostal rozum!
- A obejmu i tebe, Şüko. - Ne, díky.
Tati, překvapils nás, ale teď překvapíme my tebe.
- Teď ne, zlatíčko. - Zlato, nech to na mně.
- Erkine! - Nedívej se!
Nedívej se.
Švagře, na co to zíráš? Erkine! Podívej, kdo tu je!
Co jsou zač?
Nepoznáváš je?
Tati.
Tati?
Jeho táta.
Jeho táta?
Náš táta.
Náš táta?
Ahoj, tati! Tati! Ach, tati!
Počkej chvíli!
Takže to jsi ty?
Takže jste se po všech těch letech našli?
Kdo?
Synu?
Tvůj syn?
- Synu! Ahoj, synu! - Tati!
Tvůj syn?
Ano, můj syn!
Mám syna, kterého jsem nikdy neviděl.
Ani jsem neznal jeho jméno. Jeho máma před lety zmizela.
Můj dávno ztracený synu! Tak rád tě vidím.
Tati!
Táhni k čertu, Haldune!
Uklidni se. To nic.
Táhni k čertu! Smaž se v pekle!
Máma ty sourozence pořád nedokáže přijmout.
- Je v pořádku? - Je jí fajn. Dali jsme jí tvoje léky.
K čertu s tebou, Haldune!
Možná není.
Mám hrozný hlad. Co si dáme k jídlu?
Já taky. Celou bych tě snědl.
Abych ti neuvízla v krku.
Spolkl bych tě, neboj.
Maniaku!
To si piš.
Neboj, Korayi.
Nejlepší rybář planety je tady! Tam je chytím a tady uvařím.
Taky mi to jde.
Nekecej, švagře!
Tam je chytím a ty je uvaříš.
Super. Tak jdeme na to?
- Jdeme na to. - Jdeme na to.
- Kdo chytí víc ryb, vyhrává. - Nejvíc ryb.
Mám prut navíc. Můžeš použít můj.
- Tvůj? Dobře. - Jo.
Erkin je dobrý, ale nejí maso.
Podívejte se na ně.
Jak se znají. Jsem na své dvě děti hrdý.
Že, tati?
Moje ségra je strašně roztomilá. Tady máš ode mě pusu.
Pitomče! Tati, musíme si promluvit.
Jen si odskočím.
Běž, brácho. Povídáme si. Drahá sestřičko!
Nech mě!
Korayi, snažím se ti už několik dní dovolat, zlato.
Moc mi chybíš.
Zapomněl sis léky na alergii.
Poslala bych ti je, kdybych věděla, kde jsi.
I holkám se po tobě stýská.
Aspoň na sebe můžete mrknout.
Co je?
V pohodě.
Říkala jsem si, že tě najdu.
Bezva.
Když už jsem tady, můžeš mi namazat záda?
- Jasně. - Jo?
Hned to bude.
Odhrň si vlasy.
- Dobře. Jdu na to. - Tady.
Dobře.
Asi jsi mi chyběl.
Vážně?
Ano.
Můžu se na něco zeptat?
Ptej se.
Co ti chybělo nejvíc?
Mám být upřímná?
Prosím.
Nevím.
Abych byla upřímná, nikdo mě nikdy nenamazal tak jako ty.
- Nenamazal? - Ano.
Ne že bych se chtěl proslavit tímhle, ale…
Dobře, beru to. Tak mě nech udělat to, co umím nejlíp. Dobře?
Tak já jdu na místo.
Mám zůstat u zad, nebo pokračovat?
Jdi, kam tě zavede srdce.
- Srdce? - Ano.
Kéž by to bylo jen srdce.
Dobře, pokračujme.
- Ale… - Výborně.
- Canan? Mám otázku. - Ptej se.
Je v tom kokos?
Voní to božsky, že?
Vždyť víš, že jsem na kokos alergický.
Ne, nevím.
Měli jsme se brát. Jak jsi mohla zapomenout?
Zapomněla jsem. Musím si o tobě pamatovat každý detail?
Byli jsme spolu tak dlouho! Jak můžeš zapomenout?
- Korayi, musíš mi pomoct! - My si tu povídáme.
Řekl jsem, že ulovím tunu ryb.
- Vyzval jsem ho! Pomoc! - Počkej.
- Zeptal ses mě? Nech mě! - No tak!
Povídáme si.
- Takže jsou věci, které Canan neví. - Co?
Co ví? Dokonce zapomněla na naši alergii.
Jakou alergii?
Je v tom kokos. Je z toho drama!
Kokos?
- Proboha. - Kéž bych se tě nedotkl.
- Jsem v háji. - Neškrábej to. Rozšíří se to.
- Pozdě. - Neškrábat.
- Jsem v háji. Co mám dělat?
- Co? Takhle? - Takhle.
Takhle?
Posuň se dozadu.
- Ne! Jde to dolů! - Co to sakra děláte?
Počkej!
Bože.
To je zlý!
Už to nevydržím.
Z cesty. Nesahej na mě.
Za všechno můžeš ty. Je to tvoje vina.
Kéž bych sem nikdy nešla. Hrozně toho lituju.
Takhle…
Brácho, potřebujeme léky.
Dobře, koupíme léky.
Brácho, nedělej to. Ne.
Jasně!
Kdo chytí nejvíc ryb, vyhrává.
Body získáváš podle velikosti ryby. Jedna, tři nebo pět. Můžeme?
- Můžeme, zlato. - Můžeme.
Jedem!
Hodně štěstí, švagře!
Jdeme. Počkat.
Bere.
- Sakryš. - Za kolik je tahle?
Dobře.
Ještě není po všem.
Už to bude.
To je ono!
Zlato, podívej, co mám.
Pět.
Tohle bude obří ryba.
- Vážně, švagře? - Podívej.
- Pomoz mi, Korayi. - Bere?
Ano, ale musíš mi pomoct.
Dej mi to.
Hra skončila. Vyhrál jsem.
Uvidíme.
Měl bys znát svou ligu. Dělám to už roky.
- Samé kecy. - A je to tady!
- Sakra! - Erkine.
Co je? Vzdáváš to?
Švagře, zasáhla tě ryba fugu. Jsou jedovaté!
Synku!
Ryba fugu? Co budeme dělat?
Potřebujeme čpavek. Je tu nějaký?
- Ne! - Musí být i jiná možnost, ne?
Moč.
Cože?
Někdo se musí na popáleninu vymočit.
To ne! Přece mě to nezabije.
- Zabije tě to! - Neblázni! Ať tě počůrají.
Nemůžu o syna přijít tak brzy.
Tati, teď ne.
To není dobré! Moč?
- Sedni si. - Točí se mi hlava. Je mi zle.
Dýchej. Vypadá hrozně.
Vážně? Kde?
- Otéká to. - Začíná otékat.
- Sedni si. Zvládneme to. - Točí se mi hlava.
Sedni si.
Korayi, udělej to ty.
Nemůžu, teď jsem se vychcal.
Udělejte někdo něco! Podívejte na mě!
- Rád bych, ale mám problémy s prostatou. - Bože.
No tak! Udělejte někdo něco!
- Ano! No tak! - No tak. Do toho!
- No tak, brácho! - Je…
- No tak, mami! - Jdu na to, švagře!
Ne! Takhle ne!
Nemůžu ho opustit. Vypadá hrozně.
Hej!
Snažím se to…
vymáčknout.
Zavři pusu.
No tak.
Řekněte, až to skončí.
Dobře, hotovo!
Hotovo, zlato!
- Snad to zabere. - Přestalo to.
Už to ustupuje!
Vypadá líp.
Jsi v pořádku?
Tři vteřiny před smrtí, co?
Nešlo nachcat do hrnce a dát mi to?
Radši smrt než tohle! Otočte se. Takhle stojíte už dost dlouho.
Tati! To se podívejme! Pět bodů!
Hej.
Největší ryba byla na lodi! Neměli jsme šanci.
Hej!
Nepřibližuj se. Jsi ozbrojený!
Bože, dej mi sílu!
Je to držení nebo nošení?
- Synu! - Držení nebo nošení?
Můj kamarád má tu nejlepší loď.
Bravo! Přesně tak.
Pořád…
Co je to? Kdo to udělal?
Je to tvůj pohřeb?
Ozi, to je tvoje práce?
Nemáš nic lepšího na práci?
Nenechte je stavět domy ve vysokých kopcích
Nenechte je provdat své dcery do dalekých krajin
Počkat. Co se děje?
Co? To je sanitka?
Někdo je v kritickém stavu, že? Musíme je ošetřit.
Kdo? Mám tu rozlučku se svobodou.
Ne, jsme si jistí. Jsou tady. Musíme je okamžitě ošetřit.
O čem to mluvíte?
Takhle.
Co se to děje?
Jedem!
Hej.
- To je tvoje práce? - Jistě, drahoušku.
- Ne! - Nevěřím!
Dobře, mám depku. Ale co se stalo tobě?
Brácho, co tady děláme?
Nevím.
Mám toho dost.
Já taky.
Co se děje? Jsi nějak mimo.
Kašleš na manželství, co?
Nech toho! To určitě.
Asi jsem trochu zmatený.
Ale o tom bych s tebou mluvit neměl, švagře.
O co jde?
O Merve.
O Merve?
Jo.
No tak, zkus to.
Je to docela drsný.
Nikdy bych to nemohl sdílet se starším bráchou holky.
Jsme si se sestrou velmi blízcí. Mluvíme spolu o všem.
Proto jsem chtěl,
abyste včera sdíleli pokoj.
Možná by se ti Merve svěřila.
S čím?
Určitě o tom chceš mluvit? Ať se nehádáme, švagře.
Určitě. Pokračuj.
Merve a já jsme spolu asi rok.
Ale ještě nejsme na druhé metě.
Budete. Berete se.
Ne, o to nejde. Mluvím o druhé metě.
O čem to mluvíš?
O druhé metě.
Myslím druhou metu.
Nemůžu Merve přesvědčit.
Bojím se, že dělám něco špatného,
něco, co se jí nelíbí, a proto k tomu nedošlo.
Takže o tomhle chceš mluvit.
Říkala Merve něco?
A co?
Třeba, že když jsme spolu sami, Poyraz dělá tohle, ale mě to nevzrušuje.
Kéž by to udělal.
Nebo, Poyraz mě líbá tady, ale já bych si přála, aby mě líbal tam.
Asi jsi měl pravdu. Neměli…
Začnu tím, že ji pohladím tady.
Pak pokračuju dolů a políbím ji sem, vdechnu její vůni.
Pak se jí dotknu tady
a právě když chci jít níž, řekne: „Ne, přestaň!“
„Dobře, Merve, moje lásko.“
A pak říkám: „Co kdybych se posunul sem?“
„Ne, Poyrazi!“
„Dobře, Merve, moje lásko. Ale nemůžu
aspoň volně kroužit tady?“
Ty parchante! Ruce pryč od té holky!
- Chtěls, abych mluvil. - Nesahat!
U nás je zvykem, že se nikdo nikoho nedotkne, až po dvou letech manželství.
- To je pitomý zvyk! - Nehaň náš zvyk!
To jsou naše zvyky! To je naše cesta! Cesta!
Vidíš? Jsi opravdový brácha.
Kámo.
Promiň. Jsem trochu na mol, švagře. Odpusť mi.
Odpouštím ti, ale…
Ty ale očividně neodpustíš Merve. To je naše cesta! Cesta!
Cesta!
V tom případě na to všechno zapomeňme.
Pojďme si užít noc a zatančit si.
Co? Švagře? Jdeme!
Zmetek.
Co ten chlap té holce udělal! Cesta.
Zlato, pořád jsi to nezvedl.
Já už nemůžu.
Miláčku, vrať se a já slibuju, že při tobě budu stát. Ve všem.
Nikdy tě neopustím.
- Ahoj! - Ahoj. Nemáš být na rozlučce?
Ano, ale nudila jsem se a chtěla jsem tě vidět.
Super!
Ale je tu zima. A zapomněla jsem si bundu. Mrznu.
- Půjčím ti košili. - Vážně?
Jasně. Ať ti není zima. Tady.
Pořád mi mrznou nohy.
Nemůžu ti dát své džíny.
No tak, proč ne?
Tak mi dej to tričko, ať se můžu omotat.
No tak.
Už jsem ten pekáč buchet viděla.
Dnes je to spíš fondán.
- Vážně? - Jo.
Karamelová je moje oblíbená zmrzlina.
- Vážně? - Jo.
Bezva.
Třesu se. Dej mi ruku kolem ramen, nebo něco udělej.
- Dobře, pojď sem. - To je ono.
- Víš co? - Jo?
Můj hotel je hodně blízko. Takže jestli chceš kafe nebo něco, můžeme tam zajít.
Já kafe nepiju. Dělá to se mnou hrozné věci.
Co, celulitidu?
Ne, mám tachykardii. Buší mi z něj srdce.
- Děláš si srandu? - Ne, kafe nepiju.
Pojď do hotelu a podíváme se na ten fondán.
- Canan? - Co?
Jsem ženatý.
Ty jsi ženatý?
Jsem ženatý.
A miluju svou ženu.
Děláš si legraci!
Ne.
Málem jsem ti uvěřila.
Nedělám si legraci. Ukážu ti ji. Podívej.
Není krásná?
Jen se na ni podívej. Je to zlatíčko! Nevejde se na selfie. Je jako panenka.
Tak proč to na mě zkoušíš?
Říkejme tomu zaškobrtnutí, Canan. Schody.
Užívej života, blbče!
Počkej!
Vrať mi tu košili.
Ne! Prodám ji a prachy utratím, jako by byl konec světa, jasné?
Sni dál! Není pravá. Nic nestojí.
Falešná jako ty. Kreténe! Zapamatuj si to!
Jenom žárlíš! Taky bych žárlil. Kdybys viděla ty její holky!
Říkej mi horolezec Koray! Každou noc šplhám na Himaláje.
Tati?
Neboj, Merve mi všechno řekla.
Jo?
Ale chvíli jsem myslel, že jsi můj syn.
Vypadáš jako jeho máma.
Jsme si podobní?
Ano.
Jsi přitažlivý, charismatický a sexy jako ona.
Sexy?
Ale mé holčičce jsi dost ublížil.
Kéž bych na tebe tehdy plivl.
Dneska jsi mě pochcal. Pak jsi přestal a zase začal.
Můžu se k něčemu přiznat?
Mervina máma pro mě byla jediná pravá.
Když jsem to podělal s ní, podělal jsem si život.
Buď sám sebou. Najdeš-li tu pravou, nikdy ji neopouštěj.
Buď jí věrný.
Ale s Merve je už asi pozdě, ne?
Asi jo.
Co se děje? Něco tě trápí?
Když jsme sem jeli, nečekal jsem, že se budu cítit takhle.
Ale ano.
Říkáš, že mě něco trápí, já na to, že jsem si podělal život.
- Ne, to říkám já. - Dobře.
Tak co budeš dělat?
Nesnesu, aby si Merve vzala někoho jiného.
Zítra ráno se vyplížíme.
A co dědovy peníze?
Kámo. Když zůstanu, zkazím tu svatbu.
Vím to.
Stejně ty peníze nedostanu.
Aspoň se kvůli mně nikdo nezblázní.
Merve si zaslouží být šťastná.
Víš, že půjdeš do vězení, že jo?
Nebojíš se?
Ano, bojím.
Ale i tak říkáš, že bychom měli jít.
Páni! Poslouchej se, ten lehkovážný Erkin.
Nemůžu uvěřit tomu, co slyším.
A co Canan? Mluvili jste spolu.
Canan?
Nic.
Miluju svou ženu, brácho. Ona mě taky miluje.
Láska je krásná věc.
Hrozně dlouho jsem byl osamělý, ale s ní nejsem.
Zachoval jsem se špatně.
Korayi.
Ano?
Odpusť mi. Tolik jsem toho podělal.
Pravda, je to neodpustitelné.
Nevím, kdy jsem to tak podělal, že se ze mě stal takový člověk.
Kámo, neměli jsme mámu ani tátu. To ty jsi mě vychoval.
Život umí být těžký. A někdy je to břemeno neúnosné.
Odpouštím ti.
- Vážně? - Jasně, odpouštím ti.
Když už se svěřujeme, chci se ti taky k něčemu přiznat.
Povídej.
Kámo, potřebuju se vyčůrat.
Je normální vypít tolik piva?
Použij jednu z těch prázdných. Pomůže to. Dnes jsme tě viděli na lodi.
Vidíš? Tu loď jsem měl na mysli. Chceš trochu na obličej?
- Ne! Chci na to zapomenout. - No tak. Čpavek.
- Chci tu vzpomínku vymazat! - Dobře, fajn.
Vymaž to, já ne. Na zdraví!
Dobře, my jsme z toho venku, ale nezhoršujeme to Merve?
Mluvili jsme o tom. Věř mi, je to správné.
Dobře.
Zastav v tom hotelu vpravo. Musím si odskočit.
Co máš s tím měchýřem?
Proč mě tak trápíš? Proboha!
Dobře, nechám toho. Je to dlouhá cesta. Taky si odskočím.
Tady doprava.
- Počkej! Není to Poyraz? - Je. Kdo je to s ním?
Nevidím.
Podívej, co dělá! Telefon! Musíme to natočit.
- Je v autě. - Můj taky.
Kámo! Půjč nám telefon, spěchá to.
- Co to děláte? - Natočíme video a vrátíme ho.
Dobře, tady máte.
Otevři foťák.
- Někdo volá. - Můj strýc.
- Nezvedejte to! - Strýčku?
Odcházejí! Dej sem ten telefon!
Jsou pryč! K čertu! Je to tvoje vina!
Mluvím se svým strýcem, proboha!
Haló? Ne, strýčku. Všechno je v pořádku.
Podělanej strejda!
Tu holku jsme taky neviděli.
- Co budeme dělat? - Běž to říct Merve.
Se mnou byla nešťastná, ale nedovolím,
aby s tím blbem byla ještě nešťastnější.
- Máš pravdu. Jdeme. - Jdeme.
- Je tady? - Měla by tu být.
Co to děláš?
Bude to ošklivé. Musím to nejdřív odlehčit.
- Co je to? - Naše písnička.
Co je to za písničku?
Národní hymna San Marina.
Co to s tím má společného?
Merve jsem poznal na zápase Turecka se San Marinem.
Měla na sobě něco červenobílého. Vypadala úžasně. Nikdy na to nezapomenu.
Možná národní barvy?
Ano, přesně! Byla krásná. Vzal jsem ji za ruku, podíval se jí do očí a řekl…
Bude tohle naše písnička?
- Merve! - Kvítku!
Kvítku?
Co je? Co tady děláte?
Merve.
Nevím, jak ti to říct, jak se to říká?
Netuším. Jak se to říká?
Nějak to řekni.
- Řekni to ty. - Ty to řekni. Co já s tím?
- Ty. - Ty to řekni. Je to tvůj problém.
- Řekni… - No tak, co máte na srdci?
Uděláme to, jako jsme to říkali mámě, když jsme provedli něco špatného.
- Dobře, jdeme to. - Pojď se mnou.
Moc se omlouvám, nemohl jsem si pomoct
Včera jsem tě podvedl
Je jedno s kým
Utekl jsem před závazky k tobě
Co to děláte?
Naučili nás všechno, a ještě víc o lásce
- Teď ty! - Ale podvedli nás
Láska není taková
Zbláznili jste se? Neztrapňujte se! Co to má znamenat?
Šel jsem do tvých údolí, kdo ví, kam
Kde tě pohladím se svým úzkým knírkem
Svým úzkým knírkem
- Svým úzkým - Svým úzkým
- Knírkem
Přede všemi jste mě tu ztrapnili!
Řekni, co máš na srdci!
Poyraz tě podvádí.
Cože?
Ano, Poyraz tě podvádí.
Jak to víte?
Dnes ráno jsme se plížili pryč…
Počkat! Utíkali jste? Slyšela jsem dobře?
Ano.
Erkine, já ti nevěřím.
Chtěla jsem po tobě jediné. A ty ses z toho snažil vyvléct.
Kvítku, o to nejde.
K čertu s tvým kvítkem!
Utečeš den před svatbou a pomlouváš muže, kterého si beru.
Co jsi to za člověka?
Taky jsem to viděl. Mluví pravdu.
Lhal ti. Jeho život je lež.
Jo, ten chlap si s námi oběma zahrával. Ale není to špatný člověk.
Proto mě nechal tři dny před svatbou?
Bál jsem se, že budeš nešťastná.
Trhni si!
Dobře, ale nerozhádejme se. Polibte se a udobřete.
Udobření? Jsi snad úplný pitomec?
Tak jen polibek.
- Mně to nevadí. - Jdi do háje!
Mně to vadí.
Je jasné, že se usmířit nechce. Jdeme?
Ano.
Vyber si náhodně jakoukoliv píseň. S mým úzkým knírkem?
Neumím to spojit. Jsi lepší.
Proč vybíráš písničku? Říkal jsem, ať to necháš na mně.
Takže to je konec? Vracíme se?
Rozhodně. Slyšels, co mi řekla.
Je naštvaná a neví, co říká.
Pořád myslí na to, jak jsi odešel tři dny před svatbou.
A podívej se na sebe. Kdo si myslíš, že jsi? Proč jsi ji opustil?
Vsadil jsem peníze na restauraci na Barcelonu.
- No a? - Přidej peníze na svatbu
a na dům, co jsem našetřil.
Říkal jsem si, že si zaslouží víc než břídila, jako jsem já.
Takže jsi rád, že si vezme tohohle břídila? To ti nevadí?
Nevěřila tomu, co jsem řekl. Co mám dělat?
Je posedlá tím, že jsi ji opustil a ne, že ji podvádí.
Copak to nechápeš? Záleží jí na tobě.
Zůstaňme. Ještě máme jeden den.
Dokážeme, že ji podváděl, a zachráníme ji.
Nemluv hlouposti! Nastup si.
Počkej chvíli!
Erkin a Koray mají skvělou písničku, co hráli naši, když jsme byli malí.
Kterou?
„Jdi jí říct, že ji podvádí.“
„Jsi její jediná láska. Běž ji obejmout.“
Tu si nepamatuju. Zazpívej to.
Jdi jí říct, že ji pod…
- Ta píseň neexistuje. - Jasně, že ne.
- Přesně. - Jo.
Ale zpíval bych ji skvěle, kdyby byla.
- To jo. - Kámo, pořád máme 24 hodin.
Dokážeme to a zachráníme ji.
- Takže zůstaneme? - Zůstaneme.
- Dobře, zůstaneme. - Jo! Plácneme si!
Zrovna teď?
Já vím, že to chceš. No tak, udělej to.
- To víš, že chci. - No tak.
- To víš, že chci! - No tak.
Tady je, bílé zlato.
Ten blbec si našel perfektní místo.
Ano.
Rád tě vidím, brácho…
- Jak se vede, švagře? - To byl vtip.
- Jen legrace. - Dobrou chuť!
Ne, pojď se napít.
Jistě máte o čem mluvit, o anatolských skalách a tak. Mějte se!
Čau, švagře!
- Tady to je? - Tady, jdeme.
Vyndej to!
Dozadu.
Jeď, jeď.
Ten chlap fakt cvičil pilates.
Mlč, dobře?
Pořád slyším to jeho hekání.
Sledovali jsme ho celý den a nic.
Nechápu, proč jsme si tu pronajali pokoj.
Myslíš, že přijde den před svatbou?
- Nebuď si tak jistý, brácho. - Co?
Pojď sem, no tak. Rychle!
Kdo je to?
- Co uděláme? - Chytíme ho při činu.
- Jak? - Pojď se mnou.
Jdeme.
Prázdný pokoj.
Tak jdeme!
Tady taky nejsou. Jdeme.
Jdeme.
- Dobře. Jdu dovnitř. - Potichu.
Jdeme na to!
- Hej! - Načapali nás!
- Haldune? - Şükran?
- Korayi? - Co tady děláte?
Nic jsme neviděli ani neslyšeli. Jdeme.
Něco jsme viděli.
Neviděli.
Myslím, že jo, ale jdeme.
Necháme si to video pro zábavu.
- Smaž to, Erkine! - Vypadni!
Erkine!
Běž.
Začni natáčet!
Přistihli jsme tě, pitomče!
Ne. Špatně jste to pochopili.
- Kdo je ta žena? - Jaká žena?
Ještě to popíráš.
Víš, že se zítra žením?
Nezkazme to, dobře?
Nechci rozrušit tvou sestru. Dej mi ten telefon.
Ruce pryč! Zapomeň na bratra. Jsem bývalý snoubenec Merve.
- Cože? - A já jsem jeho bratr.
Divíš se, že já jsem jeho brácha?
Tak proto jsi mě včera praštil, blbče.
Tímhle videem tě sejmu ještě víc.
- Dej mi ten telefon! Dej ho sem! - Nech mě!
Bože!
- Zamknul to. - Utíkej!
REZORT ROYAL TEOS KLINIKA A LÁZNĚ
Rychle, máme ho!
Zatraceně!
Tudy!
Půjč nám motorku!
Jdu se dívat se strejdou na zápas.
Zase ty?
Ahoj! Připravte se na výprask!
REZORT ROYAL TEOS KLINIKA A LÁZNĚ
Půjdeme na policii a řekneme jim, ať najdou ten telefon.
Ať ho najdou. Ale zatknout ženicha ve svatební den?
- To je hanba. - Pravda.
Tak jo, je po všem. Vrátíme se. Stejně mi chybí Asuman.
Opravdu ji miluješ?
Asi ano. Opravdu.
Přísahal jsem, že už jí nikdy nezavolám, ale včera jsem se zhroutil.
Když jsem jí řekl, že se brzy vrátím, byla nadšená.
Moc ti to přeju. Aspoň jeden z nás by se měl mít dobře. Na zdraví!
- No tak. - Tady.
Upadl jsem…
Korayi? Co je to s tebou?
Zdálo se mi, že se to hodí.
Ne! Půjdeme, dáme si snídani a pak vyrazíme.
Kdybychom viděli tu holku a donutili ji přiznat se.
Ale neviděli. No tak, ven!
Běž první, já se připojím.
Proč?
Dávám si celkovou očistu.
K čertu s tebou!
Teď to musím celé vyčistit!
Jeden bod.
Ne! S mimoškolními aktivitami?
- Jeden bod. - To snad ne!
Ale táta Merve, páni!
Otec všech…
- Přísahám Bohu. - Ten chlap je úplně jiná liga.
Jako jaderná hlavice. Co myslíš?
S tím by byl hráč každý.
Nemohl by sis pomoct. Mluvíme o hřebci.
Ne, to ne.
Merve Nihal Hazaloğlová,
berete si Poyraze Çetinkayu ze své svobodné vůle?
Ano!
Výborně!
Chceme slyšet souhlas svědků.
Ano!
Mocí mi svěřenou jako starostovi…
Počkejte chvíli! Můžete uhnout? Promiňte. Omlouvám se.
K té svatbě nesmí dojít.
Jak to myslíš?
Nejsem si stoprocentně jistý,
ale pokud znám Merve, což znám, k té svatbě nesmí dojít.
Erkine, proboha! Chceš zničit další svatbu?
Poyraz má poměr s Canan.
- Cože? - Cože? Nebuď směšný!
Zlato, to není pravda. Je to pomluva!
Pane Erkine! Všichni víme, jaký jste lhář.
- Vážně? - Poyrazi!
Cože? Vím, že je to tvůj bývalý snoubenec.
- Ale víš, že jsem jeho bratr? - Jo.
A všechny vás to překvapilo!
Poslouchejte.
Máme to všechno natočené. Ale on nám sebral telefon.
Neviděli jsme, s kým tam byl.
Tak jsme přemýšleli.
V potyčce o telefon se naše ruce dotkly Poyraze.
A celou noc nás to svědilo.
- Tak jsme přemýšleli. - Proč nás to svědí?
Že by to byl opalovací krém s kokosem?
Jak se Poyrazovi dostal na ruce?
- Přece od Canan! - Tak jsme přemýšleli.
- Ne, rozlouskli jsme to. - Z Canan!
Poyrazi. Canan, o čem to mluví?
Jako vždycky blábolí.
Přijdete sem a pokazíte svatbu, když nemáte žádný důkaz. Blbci!
- Blbci! - Jsou to lži. Nemáte žádný důkaz!
Vidíte?
Máme! Obávám se, že máme.
Teto?
Měla jsem podezření.
Když ses včera vrátil otřesený, prohledala jsem ti kapsy.
- A našla jsem tohle. - Můj telefon!
- Teto? Jak mi to můžeš udělat? - Přistihli jsme tě, pitomče.
Synovec nebo ne, tohle žádný muž ženě dělat nemá.
- To nemůžeš! - Zlato, vymýšlejí si to!
Podívej, zlato.
Chceš vědět, co se včera stalo? Zlato…
Zasloužil sis to.
- Vezmi si to. - Zlatíčko! Drahá! Moje všechno!
- Zlato, je mi to líto. - Merve!
Proč jsi to udělala?
Poyraz je můj bývalý. Byla jsem do něj bláznivě zamilovaná.
Chápete to všichni?
Málem jsem si tě vzala, abych na něj zapomněla.
Ano! A pak jsem ho jako idiot seznámila s Merve, abych na něj zapomněla.
Ale to taky nefungovalo.
Když ti někdo sebere tvou věc,
chceš ji ještě víc!
Věc?
Proč to zkoušíš na mě?
To je fuk, odcházím.
Šlohla prsten!
Prachy utratí jako by…
- Byl… - Konec světa.
Tady máš telefon.
- Skvělá práce! - Skvělá práce!
Nechtěla jsem nic říkat. To vy jste mě povzbudili.
Je to vaše zásluha.
Díky.
Mimochodem, líbí se mi jeden kluk.
Dělala jsem si legraci.
S takovým svalovcem vedle bych tě sotva vybrala.
- Já to věděl! Ano! - Sklapni!
Co mám dělat? Mám jít za Merve?
Bude naštvaná. Za chvíli.
Co je?
Skvělá práce, brácho! Jsi ve hře!
Promiňte. Omlouváme se za narušení svatby.
Ale aspoň vám zůstane zlato.
Vidíš tu dámu strkat zlatou minci zpátky do kabelky?
- Ona… - Vypadá tak šťastně.
- Počkej. - Co je?
Sakra!
Všechno jsi zničil!
- Co uděláme? - Co? Jen ať přijde.
Zničil jsi mi život! Zničils svatbu!
Zničils mě! Neutíkej!
Neutíkáme!
- Brácho, poběž. - Neutečeš mi!
Neutíkáme!
Poběžíme, brácho. Vidíš za sebou?
Ty bys neutekl, ani kdybys chtěl.
Kámo! Kdo utíká?
Já! Já chci utéct! Proč mě nikdo neposlouchá?
Bambame! Ozi! Dáme jim, co proto.
Jen do toho. Pojď sem. Do toho.
Mého syna se nikdo ani nedotkne!
To je Terminátor?
Utíkejte!
Neutíkejte, vy parchanti!
- Zlatíčko! - Drahý!
- Tolik jsi mi chyběla. - Ty mně taky.
Vzalas s sebou holky.
Kde bych je nechala?
- Jdu za Merve. - Dobře.
Tati.
Şüko!
Nic o nás Merve neříkej.
Dobře.
Dva šoky za den nezvládne.
Dobře.
Musel jsem to udělat.
V hloubi duše jsem věděla, že mluvíš pravdu.
Ale nechtěla jsem tomu uvěřit.
Co?
Musíš zničit každou krásnou chvíli?
Prostě tam jsem ve správnou chvíli.
Vážně!
Merve.
Myslel jsem, že se ti jdu omluvit,
ale asi jsem ti chtěl říct, že mi chybíš.
Ty mně taky. Všechny ty tvoje šílenosti.
Pravda.
Co to děláš?
Co můžeš udělat dnes…
Před 10 minutami jsem se vdávala, ty zvíře!
Zpomal!
Pořád na sobě mám svatební šaty.
Promiň. To už je podruhé. Promiň.
Hned se chytáš první příležitosti.
To je tebou. Obvykle se ovládám.
- Tak se ovládni. - Nemůžu.
- Přestaň! - Až budu moct. Dobře, přestal jsem.
Vždycky musíš mít poslední slovo.
- Dobře, máš ho. - Vidíš?
To je poslední slovo? „Vidíš?“
Merve. Co kdybychom začali od začátku?
Od jakého začátku?
Vyšla by sis se mnou?
- Takový začátek? - Půjdeš, nebo ne?
Erkine! Mám na sobě svatební šaty. Nechápeš to?
Tak si je sundej.
- Tady? - Jo.
Pitomče!
Překlad titulků: Lela Bernatova