Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Suukot!
Ne ovat sydämellisiä, helliä, himokkaita...
Ensisuukosta selviää kaikki, mitä toisesta tarvitsee tietää.
Uskon, että juuri silloin... Jestas, rauhoittukaa!
Suudellessa huomaa, onko toinen se oikea.
Onko pari luotu toisilleen.
Kuin tietäisi... - Anteeksi myöhästyminen, kulta.
Tiedätkö, kun pomo sekoaa ja haluaa vaikka mitä?
"Hei, tänään on perjantai. Viikko loppuu." "Mikset kysynyt eilen?"
Oletpa totinen. - Minäkö?
Onko jokin hätänä? - Mikä voisi olla?
Et ole koskenut pähkinöihisi. - Mitä?
Yleensä syöt pähkinöitä hullun lailla.
Terve, Silvia. - Terve.
Berta, Silvia. - Kiva tavata.
Hän on mukava, eikö olekin? Ensin hän on aivan ihana.
Sitten hän alkaa katsoa oudosti. Aivan kuin tietäisi jotain, mitä minä en.
Sitten hän jättää. Tuosta vain.
Mitä sinä touhuat? - Mitä? Totta se on.
Jätit minut tuosta vain. - Anteeksi.
Hän ei ole jättänyt minua. - Vieläpä täällä.
Aiotko jättää minut? - En.
Onko hän maistanut pähkinöitä? - Mitä?
Tapaaminen on perjantaina täpötäydessä baarissa kohtauksen välttämiseksi.
Hän on jo maksanut, että voi paeta äkkiä.
Menet liian pitkälle. - Vaihtorahat.
Meillä on kaikki hyvin. - Mielestäsi parisuhde kukoistaa.
Hän ei näe sillä tulevaisuutta.
Hän sanoo sitoutumispelossaan samaa kaikille.
Siinä se syy tuli.
Mistä tiedät, ettei tämä etene? - Siitä...
Muistan yhä ensisuudelmani.
Pusu!
Kaikki alkoi sillä hetkellä.
Oli jo aikakin!
En tajunnut silloin mitään,
mutta pian tajusin.
Kaikki tapahtui noin vain.
Ja tarkoitan kirjaimellisesti kaikkea.
Tuhlasin puoli vuotta elämästäni seurusteluun hänen kanssaan.
Halusin silti vahvistaa pahimman viimeisillä treffeillä.
Jos opiskelet...
Haluat siis kirjoittaa? - Itsekurini ei riitä siihen.
Haluaisin perustaa kustantamon nouseville kyvyille bestsellerien sijaan.
Haluan logon, joka saa miettimään: "Tässä vasta laatua."
Minä tykkään vapaasukeltamisesta. - Niinkö?
Apua! Auttakaa! - Hän on niellyt paljon vettä.
Menen viikonloppuna rannalle. Tuletko mukaan?
En ehdi. - Ehkä ensi viikonloppuna.
Menen hakemaan kahvia. - Selvä.
Ensisuukko kertoo minulle kaiken.
Hyvät hetket.
Ja huonot. - Mistä tiedät, ettei tämä etene?
Tämä on molempien parhaaksi. Usko pois.
Kykyni avulla pääsen suhteesta ennen huonoja aikoja.
Olet paskapää.
Niitä tulee aina.
Et odottanut tuota.
RAKKAUTTA ENSISUUDELMASTA
Tuolla kyvyllä tuottaisin näytelmän, johon eksät pääsevät alehintaan.
Pienempää ääntä.
Etsi kykysi avulla seuraava bestseller. - Toimisipa se siten.
Tiedätkö, mikä ei toimi?
Arvasin. Olemme vararikossa. - Emme ole.
Hän sanoi, ettei tämä toimi.
Jalkaterapeuttina hän tuntee jalat. Minä tunnen kirjat.
Kuorma-auto toi takaisin 500 kopiota Kanafarmarin päiväkirjasta.
Mitä me niillä teemme? - Kuka olisi arvannut?
Kanafarmarin muistelmat. - Se kuvaa autiota maaseutua.
Montako kirjaa siitä on tehty?
Niillä täyttäisi maaseudun. - En kaipaa kyynikoita.
Ellet usko tähän, voit lähteä. - Autan sinua laatikoiden kanssa.
Piristy. Mennäänkö syömään tänään? - Mennään.
Kerron Lucíalle. - Minulla on aikainen herätys.
Mennään ulos. - Ei.
Emme ole aikoihin... - Ei.
Mikä parasta, yksi Lucían ystäväkin saattaa tulla.
Niin, mutta... - Ei muttia. Nähdään.
Heippa molemmille.
Mihin laskemme nämä?
Mitä aihetta työstät? - Vampyyrit Mauthausenissa.
Jatko-osako? - Esiosa.
Kuulostaa hyvältä.
Mitä tänne kuuluu? - Kukas se siinä?
Outo nähdä sinut täällä. - Tulitko sushin takia?
En syö enää sushia näissä. Sain anisakiaasin Nadal-gaalasta.
Sinulla ei kuulemma mene hyvin.
Et kestä vuottakaan. - Olet kuullut väärin.
Keskustelen aika vaikuttavien sijoittajien kanssa.
Haluatko kertoa lisää?
En pysty mainitsemaan nimiä, koska en osaa tšetšeeniä.
Mutta tulossa on isoja sijoituksia. Toimistokin muuttaa.
Onko uudessa lämmitys?
Hymynne hyytyy syyskuussa. - Mitä silloin tapahtuu?
Julkaisen Sonsoles Duránin uuden kirjan. Hän palaa juurilleen.
Naisellinen ja vahva tarina, jossa on ironinen ote elämään.
Siinä paha missä mainitaan. - Niin. Kotona. Työn touhussa.
Ei. Hän on tuolla. Katso vaikka.
Saako olla lampaanlihanyytti? - Ei, kiitos. Otan lasin viiniä.
Ei. Ehkä olutta.
Ei. Tule tänne.
Tuo vodkapaukku.
Vodkaa. Kiitos.
Sonsoles. - Javier.
Mitä kuuluu? - Hyvää.
Eikö sinun pitäisi olla kirjoittamassa? - Olin aivan tolaltani tunti sitten.
En saanut mitään kirjoitettua. Sitten käskin itseni ryhdistäytyä.
Avasin laatikon, otin rauhoittavan ja päätin lähteä juhlimaan.
Tässä sitä ollaan. Palkinto ei kiinnosta. - Selvä.
Elämä on antanut minulle palkinnoksi itsekunnioitusta.
Katso. Olen nussinut tuota kaljupäätä.
Miten kirja etenee?
Hyvin. - Miten hyvin?
Tiedät kai. Hyvin. Saat sen pian luettavaksi.
Milloin? - Kypsyttelen kirjaa, en makkaraa.
Anteeksi, mutta meillä on aikataulu etkä ole hetkeen...
Voisin olla Anagramalla, mutten ole. Tiedätkö syyn siihen?
Anagrama ei halua sinua. - Kiitos.
Kukaan ei halua sinua.
Sonsolesin ensiteokset menestyivät huikeasti.
Häntä pidettiin sukupolvensa äänenä.
Menestys ei sopinut hänelle. - Hei, Sonsoles.
Olet loistava. Uskomatonta tavata. - Tämä on ensiteokseni.
Aivan. Pantterin vuosi on lempikirjani. - Uusi kirjani on Tiikerittären vuosi.
Ylitit itsesi ensimmäisen kohdalla.
Se on paras kirjasi. - Vai ylitin itseni?
Olinko liian älykäs, tyhmä, nätti tai ruma? Mitä?
Omistus María Josélle.
Kiitos.
"María Josélle. Nuole tussuani." - Luit oikein. Painu helvettiin siitä.
Ihailin sinua. - Niinkö? Ihaile vaikka Neitsyt Mariaa.
Kaikki ensiteokseeni nimmarin haluavat voivat lähteä saman tien.
Jaan nimmareita uusimpaan kirjaani. Mitä kunnioituksen puutetta...
Kiitos vain. Kirjailijaa ei kunnioiteta.
Kulttuuria ei kunnioiteta. Tervemenoa vain.
Sonsolesin kirja ei ole menestynyt 10 vuoteen.
Elän outoja ja vaikeita aikoja.
Laulakaa nyt vähän, piru vie.
Näytätte siltä kuin verokarhu olisi perässänne.
Ja puolet teistä ansaitsisi sen.
Olen hänen viimeinen toivonsa. Ja hän minun.
Jos kirja ei valmistu pian, saan heittää hyvästit haaveilleni.
Syömäpuikkoja on vaikea käyttää.
Tämä on tosi hyvää. Tosi... - On tämä hyvää.
Kauanko olette työskennelleet yhdessä? - Ehkä kuukauden.
Kolme kuukautta. Siitä asti... - Aivan.
Roberto kertoi, miten kustantamolla menee.
Hyvin. - Niin...
Kohderyhmätutkimus voisi auttaa. - Minustako?
Ei sinusta. Saisit huonot arviot. - Kiitos vain.
Kirjoistasi. Voisimme koota ryhmän erilaisista ihmisistä.
He voisivat kertoa, mikä kirjoissasi vetoaa heihin.
Jätän väliin.
Etkö kaipaa apua? - Kypsyttelen kirjoja, en makkaroita.
Hyvin sanottu.
Se on vain keino tavoittaa kuluttajat. - Kirjat eivät ole kulutustavaraa.
Eivät ainakaan sinun kirjasi. - Ollaan vähän iloisempia.
Ihan totta.
Sinähän olit Madridista, Esther? - Valenciasta. Muutin Madridiin...
Meidän pitää tilata juustokakkua. Se on hyvää täällä.
Anna hänen puhua.
Muutin poikaystäväni jätettyä minut.
Seurustelimme 7 vuotta, ja hän haki vanginvartijaksi.
Hän jätti minut saatuaan viran Picassentista.
Hän valitsi vankilan eikä minua.
Minä voisin maistaa kakkua.
Ihan miten Esther haluaa. Päätä sinä, muru.
Oli kiva tavata.
Mennään drinkille. - Minua odottavat sisään kasvaneet kynnet.
Näet niitä joka päivä. - Säästän ne perjantaille.
Siten viikko loppuu mukavasti. Tiedät sen. - Emme käy ikinä ulkona.
Entä siskosi 40-vuotisjuhlat? - Hän täyttää 43 tänä vuonna.
Minun pitää lähteä. - Minäkin lähden.
Ei. Jää sinä. Lähetä viesti siitä, miten meni.
Ei. - Mikä viesti?
Hyvää yötä. Olen pahoillani. - Hei!
Mennään drinkille. Tiedän tästä läheltä yhden paikan.
Mennään.
Otetaan rauhassa yhdet. - Lähellä, siis.
Sovitte hyvin yhteen. - Varmasti.
Lähden tämän jälkeen. - Et lähde.
Kyllä lähden. - Lupasin hänelle treffit.
En voi häiritä hänen Euroviisujaan.
Etkä halua, että tapailen ystävääsi.
Miksen? - Et siedä minua. Et ole ikinä sietänyt.
Olet pelkkä laastaripano.
Sekö minä vain olen? - Itsekäs kusipää, joka pelkää sitoutua.
Mitä nyt? Ettekö te tanssi? - Olin lähdössä.
Ei käy. - Kello on jo paljon.
Lähdetään. - Nyt tanssitaan!
Mitä sinä nyt?
Tule tänne.
Nyt te kaksi.
Yllätys!
Matto on hyvä. - 200 euroa.
Mitä nyt? Emme voi vain jättää häntä.
Vie sinä hänet kotiin. - Kiva. Kiitos.
Hissittömän talon 6. kerrokseen. Pidä häntä pystyssä.
Hei, täällä.
Hyvä on.
Missä hän asuu?
Minttuteetä. En löytänyt muuta. - Kiitos.
Miten hän voi?
Hyvin nyt. Hän on mukavasti.
Huominen on eri juttu.
Anteeksi ne aiemmat puheeni.
Yökerhossa.
Ei siinä mitään. Olit vain rehellinen.
Olit mukavampi kuin Roberton seurassa.
Entä sinä? - Mitä minusta?
Kiristelet hampaitasi aina kun puhumme.
Kärsin bruksismista. - Just.
Ystäväsi saa sen loppumaan.
Naurat hänen paskoille vitseilleen. Minä asun hänen kanssaan.
Hän ei ole niin hauska. - En muista.
Muutettuanne yhteen olen tuskin nähnyt häntä.
Onko se minun vikani?
Ei ole. Älä erehdy. Ystäväsi ei tee mitään sinun tai kenenkään kanssa.
Töistä tultuaan hän haluaa vain maata olut kädessä sohvalla ja katsoa Mandaloriania.
Kerron salaisuuden.
Vauva-Yoda on tosi ärsyttävä.
Minun pitää lähteä.
Viimeiset.
Javier. - Niin.
Katso tätä.
Santiago Doñate.
Miksi puhuisin hänelle? - Hän on riidoissa kustantajansa kanssa.
Ja koko maailman.
Hän on suosittu. - Kustannamme laatukirjoja.
Ne eivät myy. Mikset kokeilisi uutta genreä?
Sotatoimittajat ovat mulkkuja, jotka katsovat viikon -
tykkitulta hotellistaan ja kyllästyttävät meitä sillä vuosia.
Kirjat ovat jänniä. - Unohdetaan taistelut.
Haluan kuulla jännästä työmatkasta. - Menin bussilla Quevedon pysäkille.
Söin aamiaista... - Riittää, Simón.
Päivää. - Voinko auttaa?
Otatko kahvia?
En, kiitos.
Hyvä. Kapselit ovat liian kalliita minulle.
Halusin kiittää avusta.
Ei. En tullut siksi. Tai siis tulin, mutta...
Toimistosi on työmatkani varrella -
ja minusta tuntui pahalta jättää tervehtimättä.
En minä tuotakaan halunnut sanoa.
Tulin, koska eilen tapahtui jotain.
Siis ole ihan rauhassa. Olimme juoneet, mutta me...
Olemme aikuisia, eikä mitään tapahtunut. Halusin vain varmistaa,
ettet tee siitä jotenkin tärkeää.
En suinkaan. Ei se ollut tärkeää. Ei lainkaan.
Sanoinko jotain väärin? - Et.
Sanot, etten saa naida parhaan ystäväni tyttöä.
Mitä sinä selität?
Haluan vain, että välimme ovat kunnossa. - Kaikki on ennallaan.
Jatkamme omiin suuntiimme. - En halua sitäkään.
Mitä sitten haluat? - Haluan olla ystäväsi.
Olet kiva. Minäkin osaan olla kiva.
Kaikkien ei tarvitse... Doñaten kirjat ovat parhaita.
Ovatko? - Olen lukenut ne kaikki.
Miksi? - Varastin niitä veljeltäni.
Eiväthän ne mitään korkeakulttuuria ole, mutta ne saavat otteeseensa.
Minähän sanoin.
Kiinnitätkö hänet? - En.
Kannattaisi. - Enpä tiedä.
Sijoita voitot johonkuhun, joka pitää itseään Foster Wallacena.
En tunne Doñaten kirjoja. - Minä tunnen.
Kiva, että kysyit tuota.
Olenko nähnyt kauhuja? Tietysti olen.
Näin niitä Kosovossa vuonna 1998.
Jouluna.
Näin niitä Sudanissa vuonna 2013.
Kun varjossa on 50 astetta, veri kuivuu.
Sama toistuu yhä uudelleen. Vapauttajasta tulee roisto,
ja ystävä muuttuu muutamasta linssistä juudaaksi.
Tai pelastaakseen perheensä.
Kysykää itseltänne,
pelastaisitteko perheenne.
Oma nahka saattaa kuitenkin mennä edelle.
Ette tiedä sodasta mitään.
Ihmisestä tulee eläin.
Taputa.
Mene. Hän lähtee.
Hei, Santiago. Javi. Javier Castaños. Tapasimme yhtenä kesänä Escorialissa.
Olitko puhujana? - En. Söin torilla juottoporsasta.
En muista. - Minä muistan. Huono valinta kesällä.
Tämä on Lucía.
Hauska tavata. - Neiti.
Hän on fanisi. - Hänkö vain?
Tietysti myös minä olen. Siksi halusin puhua.
Minulla on pieni kustantamo... - Ei kovin pieni.
Keskikokoinen. Kuulin, että etsit uutta.
Kirjojani haluavat tietävät, missä olen. - Siksi olen täällä.
Haluatko kustantajakseni? - Haluan.
Mikä on lempikirjasi?
Niitä on tosi monta.
Nabokovin Kalvas hehku. - Minun kirjoistani.
Auringonnousu Mosulissa. - Epäilemättä se.
Vaikkei se ole yhtä hyvä kuin...
Auringonlasku Kabulissa. - Juuri se.
Tai Yö laskeutuu Liverpoolissa.
Kustantamo on aika pieni. - Isot kusettavat joka välissä.
Totta. - Muistutat naista, jonka tapasin Hydralla.
"Kun juttu menee rumaksi,
voi vain syleillä rakastaan ja odottaa, että myrsky laantuu."
Pidä hänestä kiinni, poju.
Emme ole yhdessä. - Emme me...
Saanko nimmarin? - Se on sanomattakin selvää.
Lucíalle.
Mikä kustantamon nimi on? - Mon FORTE.
Osoite on Redondilla 17. Juodaan kahvit ja...
Ei helvetissä. Se on velkaa kaikille.
Jopa äitini tietää sen. - Mitä?
Kuulit kyllä.
Nöyryyttävää. - Hyvin se meni.
Haluat vain nähdä, kun kaadun. Rähmälleni. - Mietitäänpä.
Se oli kamalaa, mutta aina on pakko yrittää.
Kuka niin väittää? - Minä.
Mieti, jos kaikki toiveet toteutuisivat.
Tosi tylsää. - Minä tykkään ajatuksesta.
Miten siinä oppii? - En tiedä. Kärsimys on yliarvostettua.
Siinä se hedonisti taas on. - Niin.
Kaikki haluavat samaa. Rakastaa ja olla rakastettuja.
Miksi sen tarvitsee olla vaikeaa? - Siinähän koko hauskuus piilee.
Mietimme, mikä toimii ja mikä ei.
Vietät liikaa aikaa kohderyhmiesi kanssa.
Et usko itsekään sanojasi.
KAUNIS JA KADOTUKSEEN TUOMITTU
Oletko lukenut tämän? - En.
Se on hyvä. Se kertoo Fitzgeraldin ja Zeldan elämästä New Yorkissa.
Juttuhan päättyi huonosti. - Ennen sitä se oli huikea.
Olisiko suhde alkanut, jos he olisivat tienneet?
Uskon niin.
Huomaatko? - Joskus se on väistämätöntä.
Sinä se hankkiudut vaikeuksiin. - Minäkö?
Tyttöjen kanssa.
Enemmän kuin haluaisin. - Ja töiden. Kuulin puhelinkeskustelusi.
Vakoiletko minua? - Se kuuluu työhöni.
Ei kuulu. - Osaisinko muuten tarjota asiakkaalle?
Huomaatko? Minä tarjoan. - Kuulostaa hyvältä.
Kippis.
Mitä teet työksesi? Moinen stressi viittaisi pukuun.
Pyöritän kustantamoa. - Sopii sinulle.
Kiitos. - Minä näyttelen.
Se sopii sinulle. - Kiitos.
Näyttelen, laulan, maalaan, tanssin...
Teen performansseja. - Vai performansseja?
Panenko käteni tähän? - Pane.
Mitä?
Tämä on kiusallista.
Tämä jatkuu 1,5 tuntia.
Kestääkö performanssisi niin kauan? - Riippuu siitä, kauanko siihen menee.
Mihin?
Avautumiseen. Tunteiden näyttämiseen.
Teet sen pian.
Minkä? - Näytät tunteesi.
En näytä. - Kyllä näytät.
Mikä hätänä?
Ei mikään. - Näen sen. Päästä se ulos.
Mikä hätänä? - Ei mikään.
Olet ihan pehmo. - En ole.
Päästä se ulos. Voin kyllä odottaa. - Ei ole mitään päästettävää.
Päivällinen jäi väliin. Minulla on nälkä. - Tykkäätkö letuista?
Soitatko rumpujakin? - Missä hitossa letturauta on?
Minä soitin vuoden verran. Olin aika hyvä. Anna olla, jos letuista on vaivaa.
Et ole maistanut appelsiinilettujani. Resepti on ranskalainen.
Tartufo, missä letturauta on? - Oletko asunut Ranskassa?
Työskentelin Marseillen ja Tunisian välisellä lautalla.
Falafelini on myös huikeaa. - Falafel on hyvää.
Löysinpäs.
Voi paska. - Onko sinulla kämppis?
Ei ole. - Kuka sitten...
Ariana. - Mitä kuuluu?
Mitä sinä touhuat? - Olemme lähdössä.
Etkö asu täällä?
En enää, mutta tuo paskiainen ei anna letturautaani.
Kuka tämä helvetin ääliö on? - Javier.
Hänellä on kustantamo, ja hänen tekee mieli lettuja.
Pidän enemmän suolaisesta.
Pane rauta takaisin ja häivy. - Et näe minua enää, mutta vien raudan.
Se on äitini! Hän keräsi ikuisuuden kuponkeja siihen.
Älä syyllistä. Pidän Antoniasta. Mitä hänelle kuuluu?
Hyvää. Anna letturauta. Ja sinä annat rumpukapulat.
Kusipää. Anna se letturauta tänne!
Juokse!
Onko tämä sinusta hauskaa?
Ei hassumpi torstai.
Kannattaa lopettaa tupakointi. - En polta.
Voimme lähteä. Ei hän seuraa meitä enää. - Itse asiassa...
Ei meitä kukaan seurannut? - Eikö?
Halusin vain sinut porttikonkiin. - Lopeta.
Olen ihastunut toiseen. - Siinäs näit.
Puolitoista tuntia.
Sen verran avautumiseen meni. - Olit oikeassa.
Olen rakastunut. - Onnittelut.
Hän on parhaan ystäväni tyttöystävä. - Mälsää.
Hän ei ole onnellinen ystäväni kanssa. - Miksei?
Jutulla ei ole tulevaisuutta. Tiedän sen.
Mikset sano sitä? - Kummalle?
Ystävällesi. - En todellakaan sano.
Hänhän on ystäväsi. Haluatko hänen parastaan?
Totta kai. - Ystävälläsi on oikeus tietää.
Kiitos.
Kävimme katsomassa kattohuoneistoa tässä lähellä.
Missä?
Alcobendasin takana. Matkaan menee 20 minuuttia, ja...
Mennäänkö paukulle? - 10 000 askelta ei ole vielä täynnä.
Kroketit ovat herkullisia. Tältä alueelta saa hyvää ruokaa.
Etsitkö omistusasuntoa? - Tiedät kai.
Asuntolaina, häät lapsia...
Se tavallinen tarina. - Aivan.
Mitä nyt?
Oletko varma? - Mistä?
Sinulla oli joskus suunnitelmia. - Mitä?
Suunnitelmia. Halusit matkustella, nähdä maailmaa, seikkailla...
Olen jalkaterapeutti. - Niin?
Hekin matkustelevat. Jalkaterapeutit ilman rajoja.
Vapaat jalat. - Totta. Olihan minulla suunnitelmia.
Mutta minulla on klinikka. Olen Lucían kanssa.
Onko kaikki hyvin? - Totta kai.
Mikä hätänä? Kerro. - Ei mikään.
Olen ihan pihalla. - Haluan vain parastasi.
Tiedän. - Olette muuttuneet.
Mitä tarkoitat?
Ennen naureskelitte ja olitte onnellisia. Nyt tiuskitte toisillenne.
Se on normaalia, kun ollaan tuttuja. - Tunnutte jämähtäneen paikoillenne.
Tykkään rutiineista. - Ehkä Lucía ei tykkää.
Onko hän sanonut jotain? - Ei, mutta sen näkee.
Tunnet naiset hyvin.
Niin. - Et Lucíaa.
En niin.
Anteeksi. Asia ei kuulu minulle.
Osaan kyllä olla aika laiska.
Isäni on samanlainen. Äitini oli hänelle lottovoitto, ja hän laiskistui.
Äiti huomasi sen ja potki hänet pihalle. Nyt hän katsoo kaiket päivät Mentalistia.
Ja kittaa kaljaa. -Älä ole kuin isäsi.
Voit yhä muuttua, jos haluat.
Olet oikeassa. - Olenko?
Olet täysin oikeassa, Javi.
Kiitos. - Ei kestä.
Ei. Kiitos.
Mitä piditte uudesta marinoidusta tonnikalasta?
En saanut purkkia auki. Se on hankala.
Oliko muilla ongelmia pakkauksen kanssa? - Minulla.
Tarvitsen laastarin. - Esther.
Mitä te tonnikalaa maistaneet piditte siitä?
Tosi hyvää. Parasta syömääni tonnikalaa. - Sepä mukavaa.
Etkö pidä muista tuotemerkeistä? - Olen allerginen.
Kutsu lääkäri. - Voisiko hän vilkaista myös minua?
Sinä olet ihan kunnossa. Jatketaan. - Lu...
Sinulle on vieras.
Anteeksi. - Mitä teet täällä? Olen töissä.
Hoidetaan tämä siis heti. Perinteisellä tavalla.
Mitä sinä touhuat? - Tämä olisi pitänyt tehdä ajat sitten.
Miten ihanaa!
Kyllä!
Tule ulos sieltä, Roberto. - En tule.
Päästä sitten minut sisään. - En.
Ei tämä ole maailmanloppu, vaikka siltä tuntuu.
Miten helvetissä pääsen yli tästä?
Tule pois. - Sanoin jo. En tule.
Ole kiltti. Muistatko, kun Amaya jätti sinut?
Olin kolme vuotta helvetissä enkä rakastanut häntä näin.
Tämän oli tarkoitus tapahtua. Huomaat jonkin ajan päästä, että...
Sinä. - Mitä minusta?
Aavistit tämän.
En oikeastaan. - Minä en aavistanut mitään.
Hän jopa vihjaili tästä.
Lucía alkaa siirrellä huonekaluja, kun häntä vaivaa jokin.
Sohvien raahaaminen pilasi parketin.
Kas niin. - Jumalauta.
Onko hän yhä kotona? - Ei ole.
Hän lähti Estherin luo.
Mutta hän tulee viikonloppuna hakemaan tavaransa, ja...
Ja minä...
Minä muutan isäni luo.
Vihaan Mentalistia.
Kaikki järjestyy. - En halua kokea tätä taas.
Et voi jättää häntä. - Miksen?
Te rakastatte toisianne.
Ei tämä ole helppoa minullekaan. -Älä sitten tee sitä.
Tartu toiseen päähän. Kiitos.
Ei. Alas.
Lähettikö hän sinut tänne?
Sanoin hakevani lehmusteetä.
Ei hän voi juoda sitä. Matala verenpaine. - Itselleni.
Ei näin. - Etkö halua naimisiin?
Perkele. En tosiaan tiedä, mutta nyt kun sanoit -
ja kun mietin tätä rauhassa...
En halua!
Olitte ostamassa asuntoa. - Hän oli.
Viihdyn vuokralla keskustassa. Hän halusi velkavankeuteen esikaupunkialueelle.
En tajua, miksi helvetissä hän haluaa naimisiin.
Puhuin hänelle. - Käskitkö kosia?
Päinvastoin, mutta mokasin.
Unohdetaan tämä ja jatketaan kuin ennen. - En halua palata entiseen.
Saakeli. Tämä on minun vikani. - Ei tämä liity sinuun mitenkään.
Olen halunnut puhua ystävällesi sata kertaa, mutta hän ei kuuntele.
Eikö? - Sammuttaako hän Calamaron, kun pyydät?
Tarkoitin kysyä, eikö tämä varmasti liity minuun.
Ei liity.
Mitä kuuluu, Javi? - Hyvää.
Kiva nähdä. - Olin juuri lähdössä.
Miksi sinä lähtisit nyt? Lucía tässä oli lähdössä.
Etkö muista, että puhuimme siitä... Anteeksi. Niin, siitä...
Siitä...
Mistä? - Mene kävelylle.
Ei. - Kyllä vain.
Olet pahassa jamassa, mutta minä olen pahemmassa.
Olen ollut sitä kauemmin.
Ideasi ei ole hyvä. - Miksei?
Sanoit itse, että hän on täydellinen laastaripano.
Minun pitää siirtyä uuteen. Mieti, mitä se teki maallemme.
Esther. Hän on naistennaurattaja. - Eihän ole.
Mitä jos ihastutkin häneen?
Se on sen ajan murhe. Onko selvä? Menehän nyt siitä.
Javi?
Hei, Javier. Lähetin käsikirjoituksen sähköpostilla.
Anteeksi viikkojen viivästys,
mutta kuten tiedät, kypsyttelemme kirjoja, emme makkaroita.
Haleja. Toivottavasti pidät siitä. - Ei makkaroita.
Menemme lounaalle.
Oletko kunnossa? - Olen.
Onko tuo Sonsolesin käsikirjoitus?
No?
Se on ihan hyvä. - Et pidä siitä.
Pidän kyllä.
Se tuo mieleen ekat kirjat.
Sehän on hyvä. - Niin on.
Eli? - En tiedä. Alku on hyvä.
Tosi hyvä. Sitten tarina alkaa hiipua. Se tuntuu sata kertaa luetulta.
Tunnut olevan vähän hukassa. - Kenties.
Ehkä kaipaat tuoretta näkökulmaa.
Oletko sitä mieltä? - Modernia näkökulmaa.
Nuorelta ja ennakkoluulottomalta tytöltä,
jonka profiili vastaa mahdollisia lukijoita.
Mukava saada teidät tänne lukemaan Sonsolesin uutta huikeaa romaania.
Nimi on hyvin houkutteleva. Ovatko kaikki lukeneet romaanin?
En tiedä tästä. - Luota minuun.
Haluamme kuulla, mitä mieltä olitte. Pidittekö siitä? Niin?
Se tuntui vähän pitkältä. - Minustakin.
200 sivua on liikaa. Kuviako he kaipaavat?
Oli se vähän liian pitkä. - Niin.
Selvä. - Löysin pari lyöntivirhettä.
Kirjasin ne ylös siltä varalta, että haluatte tietää.
Haluamme. - Tuollaisten kanssa on oltava tarkempi.
Kerro vain. - Sivu 49.
Niin. - Sivu 73.
Sivu 73. - Sivu 51.
Tämä on hauska. - Nyt hän oikolukee koko kirjan.
Mutta pidin kirjasta todella. - Eiköhän tämä riitä.
Jos voimme tehdä jotain... Oliko muuta?
Minä jäin todella koukkuun. Kirjasta tuli lapsuus mieleen.
Sepä hienoa. - Lisäksi minä...
Ongelma on se, että kaikki viittaa loppuratkaisuun.
Loppu on ongelma. - Onko sinusta?
On. En tiedä... - Olen eri mieltä.
Tarina hiipuu.
Niin? - Siitä puuttuu jotain.
Tyyliin... - Yllätys puuttuu.
Haluan, että loppuratkaisu on yllättävä. Tämä ei yllättänyt.
Juuri niin. - Ihan kuin olisin lukenut sen sata kertaa.
Niin. - Sama juttu.
Olisiko toisenlainen loppu tehnyt kirjasta paremman?
Ilman muuta. - Siinä olisi ehkä järkeä.
Selvä. Kuinka moni suosittelisi kirjaa?
Minä. - Niinkö?
Minä myös. - Sepä hienoa.
Loistavaa. Ja kirjahan on oiva lahjaidea myös.
Kiitos.
Oletko kunnossa? - Olen.
Mitä me nyt teemme?
Pukeudumme ennen Estherin tuloa.
En ole huolissani Estheristä. - Tiedän.
Oloni on ihan paska. - Samoin.
Mutta tämä oli väistämätöntä. - Niin kai.
Olen varma siitä.
Mietitäänpä.
Kenenkään ei tarvitse tietää tästä, koska tämä ei johda mihinkään.
Selvä.
En päättänyt juuri parisuhdetta, jotta voisin hypätä uuteen.
Ymmärrän kyllä.
Hetki ei ole hyvä vakavalle suhteelle. - Emme kerro kenellekään.
Ei paineita. - Se vain...
Ja sitä paitsi... Me kaksi.
Tämä on tosi outoa.
Mennään vain virran mukana.
Tämä oli pelkkä laastaripano. Ei tämä johda mihinkään.
Minä tiesin, että johtaisi. Ja vieläpä tarkkaan, mihin.
Uskomatonta, ettet ole käynyt täällä. - En ikinä.
Asunto 4A. Ovi on auki.
Loistava kuva.
Tämä menee jo noloksi. Sinulla on 500 kuvaa minusta. Mene tuonne.
Mitä sanot? - Upea asunto.
Valitsit hyvin. - Tosi hyvin.
Entä tuo? - Pitäähän meidän juhlia.
Sohvat tähän. Projektori.
Valtava pöytä, jollaista minulla ei ole ollut.
Muualle tulee huonekasveja. Kasveja tuonne, tuonne ja joka puolelle.
Haluatko nähdä makkarin?
Huomenta.
Nouse kivelle. - Näin on hyvä.
Kuvasta tulee parempi. - Tämä käy.
Mikset nouse? Se on...
Hei! - Mitä kuuluu?
Säikäytit minut. - Ne avaimet pitäisi palauttaa.
Haen ensin patjan. Sen jälkeen. - Selvä.
Mitä on sattunut? Näytät hyvältä. - Voin hyvin.
Tarjoan oluen. - Baarissako?
Ei. Sain potkut.
Tartufo. - Unohdit tämän.
Kiitos.
Odottaako täällä toinen eksä? - Sitten näet.
Tervetuloa kotiin. Ole vapaa ja onnellinen.
Tässä.
Mitä sinä teet? Minne matka? - Tule.
Eikö olekin nättiä? - Oikein kaunista.
Turvallisuudesta en tosin tiedä. - Liian pieni minulle.
Istumapaikkako? - Ei. Madrid.
Kun saan rahaa, palaan Australiaan.
Oletko asunut Australiassa? - Se on ihana maa.
Oletko asunut monessa paikassa? - Olen.
Olin kampaajana Thaimaassa. Taksikuskina Perussa.
Yhteen aikaan tein mallin töitä. - Eikä!
Getafessa. Esittelin ortopedisiä kenkiä.
Elämäsi on ollut melkoista. - Tietäisit vain.
Onko asunto kotisi? - Ei.
Ei hätää. On melkein. Olen asunut täällä pian vuoden.
Hyvä luoja! - Ei. Asunto on ystäväni.
Hän kiertää puolet vuodesta vuorikiipeilemässä maailmalla.
Olet ollut täällä melkein vuoden. - Niin.
Totta.
Nyt kun mainitsit, hän tekstasi viimeksi juuri kun aikoi kiivetä Matterhornille.
Suihku vuotaa, enkä maksa putkiasentajalle.
Epävarmuus ei taida haitata sinua. - Sanoit kohteliaasti, että nakkaan paskat.
Entä ystäväsi tyttöystävä?
He erosivat. - Mahtavaa. Onko hän sinun?
Ei vielä. Mutta saan hänet kyllä.
Mahtailija. - En ole.
Joskus asiat vain ovat selviä. - Eivät rakkaudessa.
Juuri rakkaudessa olen aika peto.
Olen oikeasti. Etkö tunne yhteyttä, kun tapaat jonkun?
Tunnen, mutta yleensä olen väärässä. - Minä en erehdy koskaan. Tiedän vain.
Ensitreffeistä astiko? - Ensisuudelmasta.
Onpa sinulla otsaa! - Mitä?
Jos halusit suudella, olisit vain sanonut.
En halua suudella sinua. - Haluathan.
Nokkela kundi. Autat minut telineille, tarjoat oluen...
Minäkö? - Kiinni jäit.
Sepitit vieläpä tarinan. Suloista. - Ei se ole sepitystä.
Anna mennä sitten. Todista sanasi.
Hyvä on.
No?
Ei mitään. - Mitä tarkoitat?
Ei mitään. Outoa. Näin ei ole käynyt.
Yritän vielä.
Anna mennä.
Ei yhtään mitään.
Kaiketi kyky haihtuu, kun elämän rakkaus löytyy.
Mennyttä ikuisesti.
Ja minä olen elämäsi rakkaus.
Ei... - Tykkään sinusta, mutta...
Ei...
Kammoan sitoutumista. Tuo esitys on huikea.
Kaikki tuo... - Et sinä ole elämäni rakkaus.
Se siitä. Se on ohi.
Kiitos. - Mitä?
Kiitos! - Ei kestä.
Roberto.
Mitä kuuluu? - Miksi olet täällä?
Tuo on Lucían lempikasvi.
Nämä ovat helppohoitoisia.
Mitä sinulle kuuluu? Olen yrittänyt monesti soittaa.
Älä valehtele. Olet soittanut pari kertaa.
Anteeksi. En ollut valmis puhumaan. - Minä pyydän anteeksi. Kiirettä pitää.
Minulla menee huonosti. En pääse erosta yli.
En pysty keskittymään töihin enkä nukkumaan. Saatana.
Erot ovat aina traumaattisia.
Omasi eivät ole. - Ovat ne sille toiselle.
Lähdetään viikonlopuksi jonnekin.
Minne?
Granadaan. Kävimme siellä, kun Amaya jätti sinut.
Se oli ihan kiva reissu, mutta...
Tästä tulee vielä parempi.
Nyt on huono hetki. Tehdään jotain pian. Minulla on tapaaminen.
Kenen kanssa? - Yhden tytön.
Estherinkö?
Menehän nyt, kamu. Anteeksi. Olen vain tosi kiireinen.
Unohda koko juttu. - Olen kiireinen.
Kasvi ei kestä suoraa auringonvaloa.
Odota.
Ole kiltti ja odota. - Minulle riitti.
Odotit sentään, että erosimme. - Suutelimme sen illallisen jälkeen.
Olimme yhä yhdessä.
En tehnyt sitä tahallani. Näin, että hän on elämäni rakkaus.
Sinun täytyy ymmärtää kykyni. - Vai kykysi? Pidätkö minua ääliönä?
Lakkaa valehtelemasta!
Olet aina uskonut minua. - Leikin mukana.
Pidin juttua hauskana.
Ja me olimme ystäviä.
Odota.
Nyt minäkin näen jotain. Näen, että olet aina ollut paskakasa.
Ja minä olen tyhmä.
Kurjaa, että teet hänestä onnettoman. Kuten kaikista.
Roberto erehtyi.
Elin elämäni onnellisimpia kuukausia.
Onko sinulla kummeliturskaa? - Saat sen ruodottomana.
Selvä.
Rauhoitu. Minulla on vähän vaatteita.
Älä katso tätä. - Pue se yllesi.
Anna minullekin. - Olet käyttänyt kaiken.
Mitä sinä teet?
Näytä se hänelle. - Ei.
Näyttää ihan elävältä.
Ääliö.
Mitä tapahtui? - Rauhoitu. Tilanne hallinnassa.
Vai rauhoitu? Sammuta hana.
Jaammeko vaatteet?
Hei. Meillä on uusi viirivehka. - Mukavaa.
Tänään on kaunis päivä. Mennäänkö Thyssenin näyttelyyn?
Et tykkää siitä.
En sanonut, mihin näyttelyyn. - Magritten. Tylsistyt kuoliaaksi.
Ollaanpa sitä kiukkuisia.
Anteeksi. Töistä soitetaan. Hetki vain.
Hei, Carla. - Luin Sonsolesin kirjan uudelleen.
Tuleva klassikko. - Se on jo.
Sinusta tuntui, että olet lukenut sen sata kertaa.
Ihana kansi. - Kiva kuulla.
Näitä on 3 000, ja maksat jokaisen.
Miksi? - Miksikö? Tämä on plagiaatti.
Mitä? - Plagioit yli viittä kirjaa.
Älä jaksa. Mitä oikein ajat takaa? - Pidätkö minua idioottina?
Ongelma on se, ettet usko minuun. -Älä uhriudu siinä.
Aivan. Siksi yritit kiinnittää Doñaten.
Yritin kiinnittää hänet, koska hän myy ja hänen kanssaan voi työskennellä.
Doñate on sietämätön. - Ainakaan hän ei kopioi muita.
Se vanha mulkku on kopioinut itseään 20 vuotta.
Voinko muka julkaista tuon?
Et voi.
Tietysti kopioin kaiken.
En tiedä, mitä nuorten maailmaan kuuluu. - Miksi kirjoitit siitä?
Minulla ei ole muuta sanottavaa.
Ennen...
Minulle tapahtui asioita ennen. - Tapahtuu vieläkin.
Ei mitään kiehtovaa.
Kirjojasi halutaan lukea.
Haluatko sinä?
Siinäs näit.
Sanoit, ettei sinulle tapahdu mitään. Hänelle tapahtuu.
Kuka hän on?
Joku, joka matkustelee ja hankkiutuu pulaan.
Olen syönyt muurahaiskäpyä. - Mitä?
Ei kai hän ole joku influensseri? - En ole. En osaa puhua kameralle.
Olen Ariana. Muusasi.
Kiva takki.
Pidätkö siitä? - Pidän.
Sinulla on ihana koti.
Yllätys.
Mikä hätänä?
Ei mikään. - Sanoitko juuri "yllätys"?
En.
Miksi kysyt? - Muuten vain.
Miksi seisot siinä? Illallinen on olohuoneessa.
Yllätys!
Paljon onnea vaan
Paljon onnea, Javi
Paljon onnea vaan
Älä! Sinun täytyy... Toive.
Kippis. - Mikä ilme!
Et arvannut mitään. - En.
Meillä on toinenkin yllätys.
Sinulle.
Ette olisi saaneet.
Onneksi olkoon, pomo. - Kiitos.
KANAFARMARIN PÄIVÄKIRJA
Emme kai me omia rahojamme tuhlaa? - Juoni on kiehtova.
Itkin, kun tipu tapettiin. - Samoin.
Dramaattista. - Upeaa.
Kiva yllätys, Lu. Kiitos.
Sinä arvasit.
En arvannut. - Just.
Arvasin minä.
Näin Rubenin auton nurkalla.
Oikeastiko?
Kielsin pysäköimästä tänne. Naapurissa on parkkialue.
Ei sillä ole väliä. Juhlat olivat silti mukavat.
Kuule.
Hyvää syntymäpäivää.
Kappas.
Katsotaanpa.
Kaksi lippua Marrakechiin. Sanoit Robertolle, että se on suosikkisi.
Mahtava lahja.
Mitä? - Tiesit etukäteen.
Minäkö? En.
Tiesit. Näen sen naamastasi. - Miten muka?
Tutkitko puhelintani? - En.
Olen siis ennustettava. Olenko tylsä? - En ole ollut näin onnellinen.
Niinhän sinä aina sanot, mutta tuntuu, että aina kun teemme jotain...
Mitä? - Ihan kuin tietäisit ennalta.
Älä hölmöile. - En pysty yllättämään sinua.
Kuka yllätyksiä kaipaa? - Kaikki!
Tiedätkö, mikä yllätys?
Sydänkohtaus. - Tämä on tärkeää minulle.
Ikävystyttävä suhde ei toimi. Tiedän sen. - Onko suhteemme ikävystyttävä?
Ei, mutta pidät minua ikävystyttävänä. En halua olla tylsä.
Mennään Marrakechiin.
En ole asunut La Mamouniassa vuosiin. - Mistä arvasit hotellin?
Sinulla on erinomainen maku. Vaisto. Eikä Marrakech muutu miksikään.
Tingimme basaarissa matosta, jonka saisin satasella,
mutta josta pakotat maksamaan 200.
Suosittelen parasta couscousia, mutta tilaat silti Caesar-salaatin.
Caesar-salaattia Marrakechissä!
Sairastut kastikkeesta, ja loppuaika menee hotellissa.
Lentokentällä ostat Hello-lehden.
Carlota Casiraghi tai mikä lie on eronnut poikaystävästään.
Sano vain, jos et halua mukaan. - Haluan.
Menen Estherin kanssa. - Lahja oli minulle.
Suhteen alku meni Robertolta piileskelyyn. Hiljan olemme olleet koko ajan yhdessä.
Ehkä oma rauha tekee hyvää.
Hävisin kaikki ruukuista tulleet rahat puutarhassa,
koska salaatti voi yllättää.
Aivan. Salaatti voi yllättää. Kaipaan jotain vähän runollisempaa.
Selvä. - Vaikka tyyliin...
"Luonnon arvaamattomuus johti kaaokseen." Tykkäätkö siitä?
Niin siinä kävi. - Hyvä.
Sitten se juttu minusta pormestarina. - Aivan.
"Pormestarina Australiassa."
Pikkukaupungissa, jonka sain juhlimaan Fallasia.
Koko kaupunki oli palaa.
Ihanko totta? - Totta.
Eli "pyromaanina Australiassa".
En varmaan pääse enää sinne. - En ihmettele.
Saakeli. Pitää lähteä teatterille. - Vien sinut.
Näet viimeinkin esityksen.
Tyttö on aikamoinen. Onnittelut. - Kiva, että pidät hänestä.
Sinäkin pidät. - En pidä. Minulla on tyttöystävä.
Mitä?
Ei mitään. - Mennään.
Kiitos, Sonsoles. - Ei kestä.
Huomenna kerron Perusta ja kuolleista delfiineistä.
Hyvä. Nähdään. - Toivottavasti kaikki menee hyvin.
Eli "Peru ja..."
Javi! - Miten Marrakechissa sujuu?
Haloo? Varovasti sen mopon kanssa.
En kuule sinua. Olemme basaarissa.
Lucía? - Katsotaanpa. Olemme basaarissa.
Mitä? Mattoja!
Ihana. - Kuuletko minua?
Siellä on kai hälinää. - En kuule.
250 euroa.
50.
Mitä? Odota. Soitan sinulle myöhemmin.
Ei. Täällä kuuluu tinkiä. 50.
Vain sinulle... - Niin.
200. Pieni kaupantekijäisiksi. - 200 kuulostaa hyvältä.
Sata euroa.
Mitä? - Nöyryytät häntä.
Enhän. Näin kuuluu tehdä.
Vain sinulle. Sata euroa. Tehdään kaupat. - Mahtavaa.
Sepä hienoa. Matto on ihana. - Mietimme vielä. Kiitos.
Koko basaarissa ei ole tämän parempaa.
Nähdään myöhemmin.
Se pukee sinua.
Mitä sinä oikein teit?
Esitin performanssin.
Tein saman baarissa. - Siellä ei käynyt näin.
Olen muuttanut sitä hiukan.
Etkö tykännyt? - Kai tämä lähtee pesemällä?
Mitä tämä veri on? - Verta.
Mitä? - Olet sekopää.
En ole. - Olethan.
Täysi sekopää. Mielipuoli.
Haluatko lisää verta? Anna tänne se.
Katsotaanpa.
Rauhassa.
Mitä sinä teet?
Anteeksi.
Anna anteeksi. - Mutta...
Sinullahan on tyttöystävä. - Niin on. Anna anteeksi.
Olen todella pahoillani. En... - En tajua.
En tiedä. Hänen kanssaan näen kaiken, eikä se haittaa.
Sinun kanssasi en näe, eikä sekään haittaa.
Just.
Sinun täytyy vain tehdä päätös, vai mitä?
En tiedä.
Minä tiedän.
Autan sinua kyllä.
Lakkaa olemasta kusipää.
Kaikki epäilykset haihtuivat sinä iltana.
Mietin, miten kauan olin odottanut Lucíaa elämääni.
En aikonut menettää häntä.
Halusin yllättää hänet saamalla viimein omistuskirjoituksen Doñatelta.
Hänen tapaamisensa oli ensimmäinen asia, minkä teimme yhdessä. Olisi kiva... Taivas!
Kastelin hänet verellä, esittelin hänet eksälleni, tarjosin hänelle olutta,
kierrätin häntä ympäri Madridia, näytin hänelle rakennustelineet...
En ole kunnossa.
Siis ihan totta...
Kuulehan, Ariana.
Milloin olet oikein jahdannut jotakuta?
Kerro. Et koskaan.
Älä tee sitä. - En.
En jahtaa häntä. -Älä.
Mitä teemme täällä?
Kirjoitamme kirjaa.
Puhutaanko kirjassa rakkaudesta? Mainitaanko se edes?
Ei. Kirja kertoo -
jostain muusta.
Kirja kertoo...
Mistä kirja kertoo, Sonsoles? Mistä?
Yleensä vai erityisesti?
Kirja kertoo -
siitä...
Kaikesta, mistä olemme puhuneet.
Tytöstä, joka matkustelee maailmalla ja...
Hän on ollut tarjoilija ja taksikuski.
Melbournessa hän hoiti apinoita.
Hän on tehnyt vaikka mitä asioita, jotka eivät kiinnosta minua.
Mitä? - Anteeksi.
Ei... -Älä nyt.
Olen jo kokenut kaiken, mistä kerrot.
Olet ihana, muttet ole osoittanut mieltä paavia vastaan.
Totta. Sitä en ole tehnyt.
Mutta olen liian laiska edes harkitakseni moista.
Aivan. - En ole enää siinä vaiheessa.
Elämäni on eri vaiheessa. - Kerro minulle.
Missä vaiheessa olet?
Kun esimerkiksi alan kirjoittaa, mitään ei tule ulos, koska kirjoittamisen sijaan -
alan ostaa netistä täysin turhia tavaroita,
jotka sitten palautan, koska olen PA. Olen oikea ääliö.
Ja toinen kamala juttu... Juhlissa tulen kamalaan känniin, koska en yleensä juo.
Näytän yhden drinkin jälkeen siltä, kuin olisin juonut 20.
En tiedä.
Haluaisin jonnekin, missä en tapaa tuttuja. Kirjailijoita, kustantajia...
Olen kurkkuani myöten täynnä sitä.
Pidän yhdestä miehestä.
Anteeksi. Todella mukavasta romanialaismiehestä.
Hän on... Perin isältäni mökin vuorilla.
Käyn siellä välillä, koska remontoin mökkiä, ja hän auttaa minua siinä.
Kumpikaan ei tajua sanaakaan toisen puheesta,
ja puhumme vain kipsilevyistä.
Kerran hän oli remontoinut keittiöön kylppärin.
"Ole kiltti ja laita seinälle hylly paahdinta varten."
Oikeasti minä... Minä en vain halua olla mikään hiton kirjailija.
En halua olla mikään hahmo.
Haluan olla tavallinen onnellinen nainen.
Mitä sinä oikein teet?
Mikä nyt?
Mitä sinä teet?
Muistiinpanojen tekemiseen meni ikuisuus.
Älä tee noin. Ole kiltti...
Tuosta sinun pitää kirjoittaa.
Me täydellisen helvetin kokeneet tunnistamme toisemme silmistä.
Ja Roberto Molina on...
Roberto. Sinä olet sankari.
Mitä tunnet, kun menet kehittyvään maahan?
Tunnen tiettyä vastuuta.
Kuivat kantapäät, känsät tai, luoja paratkoon, luupiikki kantapäässä...
Ne ärsyttävät täällä ja Kambodžassa.
Voitaneen siis sanoa,
että jalat on kansainvälisessä yhteistyössä unohdettu täysin.
Epäilemättä.
Ja kun lähimmälle kaivolle pitää kävellä 15 kilometriä,
käsilläkö matka pitäisi taittaa? Ei.
Juuri niin.
Onko kysyttävää?
Miten päädyit jalkaterapeutista kansainvälisen yhteistyön esikuvaksi?
En nyt sanoisi ihan noin...
Anteeksi. Niin.
Elin mukavaa elämää. Minulla oli klinikka ja tyttöystävä.
Aioin maksaa käsirahan asunnosta.
Mutta sydämeni särkyi. - Rakkaus on napalmiakin tuhoisampaa.
Haluatko kertoa, mitä tapahtui?
Tyttöystäväni lähti parhaan ystäväni matkaan.
Tietysti jos moista ihmistä voi kutsua ystäväksi.
Aivan. Tervehdys.
Tämä on enemmän kommentti kuin kysymys.
Kun parisuhde toimii, kukaan ei voi rikkoa sitä.
Kiva ajatus. Eikö olekin?
Kivaa ei ole se,
että tyttöystäväni ja paras ystäväni naivat kuukausia selkäni takana.
Ehkä... En tiedä, mutta sanon vain. Ehkä olisitte yhä yhdessä,
jos olisit kuunnellut tyttöystävääsi etkä ollut törppö.
Olimme menossa naimisiin! - Hän ei halunnut sitä.
Sanoit, että halusi. - Tajusit väärin.
Juonesi kuitenkin onnistui. - Olen pahoillani!
Tein kaiken väärin.
En olisi saanut valehdella.
Mutten halunnut satuttaa sinua.
Anna anteeksi.
No...
Minulla on totta puhuen mennyt aika hyvin sen jälkeen.
Huomaan.
Matkustelen, autan ihmisiä...
Mutta rakastan häntä yhä.
Siksi olen iloinen, että hän on onnellinen kanssasi.
Niin.
Mitä "niin"? Nytkö alat ilkkua? - Halusin vain nimmarin.
Anteeksi.
Tule tänne.
LUCÍALLE. MONIA VUOSIA HYDRAN SAARELLA.
Rakkaani. - Hei!
Mitä kuuluu? - Hyvää.
Miten matka meni? - Hyvin.
Mitä?
Ei mitään.
Kerro.
No...
Löysin ekana päivänä basaarista kauniin maton.
Kun sain hinnan tingittyä 100 euroon,
lähdin, koska en halunnut mattoa.
Toisena päivänä löysimme kaamean baarin.
Kuvottavan.
Halusin tilata Caesar-salaatin, koska minun teki sitä hullusti mieli.
Arvaa, mitä tapahtui. - Ripuli.
En tilannut sitä.
Esther tilasi. - Ja ripuli.
Ei mitään. Salaatti oli herkullinen.
Mutta minä jätin Caesar-salaatin väliin.
Anteeksi, että pilasin matkasi. - Et pilannut.
Reissu oli elämäni paras.
Putosin kärryiltä.
Päätin kolmantena päivänä nakata paskat.
"Tee sitä, mitä itse haluat. Unohda hänen juttunsa."
Ja tosi paljon tapahtui. Meidät ryöstettiin.
Esther...
Esther pyöri dyynin rinnettä alas -
ja venäytti jalkansa.
Kävin mutakylvyssä, jonka muta olikin jotain muuta.
Mitä se oli? -Älä kysy. Inhottavaa.
Mutta kotimatkalla nauroimme kippurassa. Se oli uskomatonta.
Aivan. Hetkinen.
Carlota nai poikaystävänsä.
Kiva, että pidit hauskaa.
Se on helppoa, kun antaa itsensä yllättyä.
Menen suihkuun.
Huomenna siirrän sohvat, koska tämä asunto kaipaa muutosta.
Unohdin kertoa, että näin Roberton.
Näin Roberton.
Hän on muuttunut. Hän vaikuttaa erilaiselta.
Niinkö?
Voisimme tavata hänet ja selvittää asiat.
Hyvä on.
Minua väsyttää. Sammutan valon.
Lucía, tuli mutkia matkaan. En pääse paikalle.
Pidä hauskaa Roberton kanssa. Suukkoja.
Mitä kuuluu? Hei.
Javier lähetti viestin, ettei pääsekään.
Eikö hän ole tulossa? - Ei.
En tiedä...
Anteeksi. - Just.
Kuulostipa vilpittömältä ja koskettavalta. Sanoit sen tosiaan sydämesi pohjasta.
Minä lähden. Tämä oli huono idea. -Älä lähde.
Halusin nähdä, mutta jos olet tuollainen...
Mitä pitäisi sanoa? "Anteeksi. Oloni on paska, koska rakastuin ystävääsi."
Esimerkiksi. Tuo meni jo paremmin.
Anteeksi.
Olen itsekin vähän hukassa.
Luulin, että Javier tulisi. - Samoin.
Istu alas.
Et ole sanonut olevasi onnellinen.
Meidän pitää puhua vakavammasta aiheesta.
Tuosta parrasta.
Mitä... - Eikö olekin siisti?
Mitä olet puuhannut?
Mitä olen puuhannut... Kaikkea aivan erilaista kuin ennen.
Oletko sulkenut klinikan? - Olen.
Suljin sen ja painuin helvettiin.
Tästä sinä pidät. Arvaa, minne menen ensi kuussa.
Minne?
Madagaskarille. - Mitä?
Niinpä. Olen pahoillani.
Sinä todella mullistit elämäsi.
En aikonut istua yksin siinä läävässä, jota kävimme katsomassa.
Se oli kamala.
Et siis myöskään ostanut asuntoa. - En.
En ole ostanut mitään. En kaipaa siteitä. Itse asiassa olen...
Onko kaikki hyvin? - Meillä menee hyvin.
Tunnet Javin. Tietyt asiat...
Joskus tuntuu,
että häntä on vaikea yllättää.
Jos kerran yllätyksistä tykkäät, kosintani oli aika helvetinmoinen yllätys.
Voimmeko vain unohtaa sen päivän?
Olin varma, että kaikki menisi kuin elokuvissa ja suostuisit.
Se oli isku... - Sinä polvistuit.
Enhän. Tein siirtoni. - Vähän. Polvistuit sinä. Taivas.
Isku vasten kasvoja sattuu silti yhä. Ja näytän yhä idiootilta.
Hyvänen aika. - Kuule.
Teko oli suloinen.
Hetki vain oli väärä. - Aivan. Se ei ollut paras hetki.
Hyvä tavaton.
Minulla on pissahätä.
Mene pissalle.
Voimmeko halata kunnolla?
Haluan sitä.
Olen kaivannut sinua. - Minäkin sinua.
Etsin puolet elämästäni suurta rakkaustarinaa.
Löysin sellaisen,
mutta se ei ollut omani.
Odota.
Hänellekö? Kiitos. Katso, mitä sait.
Aika hurjaa, mitä kaikkea ehtii, kun ei etsi pakkomielteisesti elämänsä rakkautta.
Olet lihava.
MAIHINNOUSUKORTTI
Kävin julkaisutilaisuuksissa muunkin kuin ilmaisoluen takia.
Ensi viikkoon. - Niin.
Luin muiden kustantajien kirjoja ja kiinnostuin heidän työstään.
Vaihdoimme mielipiteitä. Pian huomasin, ettei kukaan tajua, mitä on tekemässä.
MAUTHAUSENIN VAMPYYRIT 2
Olin ensi kertaa rehellinen -
itselleni ja muille.
Hyvät kirjakauppiaat, lukijat ja kollegat.
TALO KUKKULOILLA
Olen valehdellut, että Mon FORTE -kustantamolla menee hyvin.
Sillä menee tosi huonosti.
...painoon.
Ja vika on minun. En ole julkaissut hyvää kirjaa sitten...
En ole julkaissut vielä yhtään hyvää.
Mutta uskon, että Sonsoles Navarron kirja on helmi.
Ehkä juhlimme ekan painoksen loppuun myymistä yhdessä.
Oli jo aikakin.
No? - Sinua odotetaan.
Tullaan. Pane tämä jäihin. - Selvä.
Terve. Kiitos. - Onnittelut.
Kiitos, että tulitte. - Tietysti.
Meillä on sinulle jotain. - Onko?
Yllätys!
Hääkutsuko?
Ei. -Älä jaksa. Vai hääkutsu?
Järjestöni sponsoroi puolestasi jalkoja. - Kiitos kovasti.
Se tekee 50 euroa.
Minulla on vain 25. Unohdetaan vasen jalka.
Huomio, kaikki. Kuunnelkaa hetki.
Kiitos.
Kirja on huikea menestys,
ja tämä mies teki kaikesta mahdollista.
Javierilla on kyky.
Hän näki minussa jotain, jota en ollut nähnyt aikoihin.
Kirjailijan.
Kiitos, että siedit minua.
Juuri sitä. - Ja kiitos, että näit minut.
Nyt juhlitaan. Javier tarjoaa.
Ei. Kirja tarjoaa.
Kiitos. - Kiitos itsellesi.
Miten jakselet? - Olen onnellinen.
Entä rakkauselämä? - Täysin pysähdyksissä.
Onko? - On.
Toin sinulle yllätyksen.
Toitko? - Katso.
Olet palannut. - Mistä?
Australiasta. - En lähtenyt sinne, koska...
Koska aloin miettiä,
mitä hemmettiä teen taas siellä. Ei huvittanut.
Ei hätää. Maksoin rahoilla podcastini tuottamisen.
Kaikki on hyvin.
Uskon sen. - Niin.
No...
Hyviä jatkoja sinulle.
Joko sinä lähdet? - Jo.
Olisimme voineet tavata, jos olit täällä. - Aivan.
Emme olisi. - Emmekö?
Kuule, Javi.
En totta puhuen ole kovin varma monestakaan asiasta,
mutta tunnistan ihastumisen.
Voin yrittää tulevaisuutta näkemättäkin.
Aivan.
Lähden nyt.
Hei, minä lähden. Heippa.
Odota.
Tulen mukaan.
Minne?
En tiedä.
Minne tahansa.
Tekstitys: Miia Mattila