Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Kys!
Søde, ømme, lidenskabelige...
Alt det, man skal vide om en anden, er i det første kys.
Jeg tror, det er lige der... Slap af!
Når man kysser, mærker man, om personen er den rette.
Om man er skabt for hinanden eller ej.
- Som om man vidste... - Undskyld forsinkelsen, skat.
Min chef gik amok og ville have en masse ting gjort.
"Det er fredag. Ugen er slut. Hvorfor spurgte du mig ikke i går?"
Du er seriøs.
- Mig? - Ja.
Er der noget galt?
Hvad kan der være galt?
- Du har ikke spist nødder. - Hvad?
Nødder.
Du suger dem normalt op som en støvsuger.
Hej.
- Hvordan går det, Silvia? - Hvordan går det?
- Hej. - Hej.
- Berta, Silvia. - Rart at møde dig.
Han er sød, ikke?
Først er han dejlig.
Så begynder han at se underligt på én.
Som om han ved noget, man ikke ved.
Og så dropper han én.
- Hvad laver du, Silvia? - Hvad? Det er rigtigt.
- Du droppede mig. - Undskyld.
- Han har ikke droppet mig. - Det var også her.
- Dropper du mig? - Nej.
- Har han spist nødder? - Hvad?
Han møder dig en fredag aften på en fyldt bar, så du ikke flipper ud.
Han har allerede betalt, så han kan smutte.
- Du er for meget. - Byttepengene.
Vi har det fint.
- Ja, det går godt, ikke? - Ja.
Men han ser ingen fremtid.
Det siger han til alle. Han tør ikke binde sig.
Det må være det.
- Hvordan ved du, vi ikke har en fremtid? - Fordi...
Jeg husker mit første kys.
Kys! Kys! Kys!
Kys!
Det hele begyndte i det øjeblik.
På tide!
Jeg fattede intet dengang.
Men jeg lærte det snart.
Alt skete præcis sådan.
Og når jeg siger alt,
mener jeg alt.
Jeg spildte et halvt år på at date hende.
Men det krævede en sidste date at bekræfte det værste.
Hvis du læser...
Vil du skrive?
Ja, men jeg mangler selvdisciplin.
Jeg vil gerne starte mit eget forlag.
Nye talenter, ikke bestsellere.
Med et logo, der får folk til at tænke: "Det er kvalitet."
- Jeg kan godt lide fridykning. - Virkelig?
Hjælp!
- Han har slugt en masse vand. - Hjælp!
Jeg skal på stranden i weekenden. Vil du med?
- Det kan jeg ikke. - Måske næste weekend?
Jeg henter en kop kaffe.
Okay.
Jeg ved, hvad der sker efter det første kys.
Den gode tid.
- Og den dårlige. - Har vi ingen fremtid?
Det er det bedste for os begge. Tro mig.
Så jeg hygger mig og smutter, før det går galt.
Din skiderik.
For det gør det altid.
Det forventede du ikke.
KÆRLIGHED VED FØRSTE KYS
Med dit talent bør du optræde på Gran Via.
Giv dine ekser 15 % i rabat.
Dæmp dig.
Brug det til at finde din næste bestseller.
Sådan fungerer det ikke.
Ved du, hvad der ikke fungerer?
Jeg vidste det.
- Vi er gået konkurs, ikke? - Nej.
Han sagde, at det ikke fungerer.
Han er fodlæge, ikke bogekspert.
Vi har fået 500 eksemplarer af Hønsebondens dagbog tilbage.
- Hvad gør vi med dem? - Hvem havde troet det?
- Hønsebondens erindringer. - Et portræt af det tomme Spanien.
Hvor mange bøger er der?
- Nok til at fylde en lastbil. - Ingen kynikere på mit hold.
Gå, hvis du ikke tror på det.
- Jeg hjælper med kasserne. - Ja.
- Op med humøret. Middag i aften? - Okay.
- Jeg siger det til Lucía. - Jeg skal tidligt op.
- Lad os gå ud. - Nej.
- Det er længe siden. - Nej.
Hør her. En af Lucías venner kommer måske.
- Ja, men... - Intet "men". Vi ses senere.
- Ciao, venner. - Ciao.
Hvor skal vi stille dem?
- Hej. - Hvad arbejder du på?
Vampyrer. I Mauthausen.
- Efterfølger? - Forhistorien.
Lyder godt.
- Hej. - Se, hvem det er.
- Er du her? - Kom du for at få sushi?
Jeg spiser ikke sushi længere. Jeg fik anisakis til Nadal-prisuddelingen.
Hvordan går det? Ikke godt, hører jeg.
- At du ikke holder et år. - I har hørt forkert.
Jeg taler med nogle stærke investorer.
Vil du fortælle om dem?
Jeg siger ingen navne, for jeg taler ikke tjetjensk.
Vi forventer en stor investering. Vi overvejer et nyt kontor.
Med varme?
- Du griner ikke i september. - Hvad sker der i september?
Jeg udgiver Sonsoles Duráns nye bog.
En tilbagevenden til hendes tidlige litteratur.
Feminin, skarp... Med et ironisk syn på livet.
- Der er hun. - Ja.
- Derhjemme. - Nej, hun er derovre.
Se. Der.
- Lamb-gyozas? - Nej, tak.
- Må jeg bede om et glas vand? - Ja.
Nej, det er nok bedre med en øl.
Nej, kom her.
Giv mig en vodka.
En vodka.
Tak.
- Sonsoles. - Javier.
Javier, hvordan går det?
Fint, men bør du ikke sidde og skrive?
Det går ikke. Jeg var så frustreret for en time siden. Total blokade.
Jeg kunne ikke skrive,
og så sagde jeg: "Okay, stop."
Jeg åbnede skuffen,
tog lidt diazepam og sagde: "Tag til festen."
Og her er jeg.
- Jeg er ligeglad med prisen. - Okay.
Ved du, hvilken pris livet har givet mig?
Værdighed.
Jeg har kneppet den skaldede fyr.
Hvordan går det med bogen?
- Godt. - Hvor godt?
Du ved, godt.
- Du får snart noget at læse. - Hvornår?
- Jeg laver bøger, ikke pølser. - Undskyld.
Men vi har en tidsplan, og det er længe siden...
Javier, jeg kunne udgive hos Anagrama. Det gør jeg ikke. Ved du hvorfor?
- Anagrama vil ikke have dig. - Tak.
Ingen vil have dig.
Sonsoles' første romaner var en stor succes.
Hun blev hyldet som generationens stemme.
Hun håndterede det dårligt.
Hej, Sonsoles.
Du er vidunderlig.
- Tænk, at du er her. - Det er min første bog.
Ja, Panterens år er min yndlingsbog.
Men jeg har en ny. Tigerens år.
Ja, men du overgik dig selv med den første.
- Det er det bedste, du har skrevet. - Overgik jeg mig selv?
For klog? For dum, køn, grim? Hvad?
Til María José.
Tak.
"Til María José, slik min fisse."
Ja, slik min fisse. Forsvind.
- Jeg beundrede dig. - Nå? Du bør beundre Jomfru Maria.
Hvis andre vil have min første bog signeret,
så kan I smutte nu.
Jeg signerer min seneste roman.
Ingen respekt...
Mange tak. Ingen respekt for forfatteren.
Ingen respekt for kultur. Gå. Af sted.
Sonsoles har ikke haft et hit i ti år.
Jeg er i et besynderligt øjeblik.
Hvorfor mig?
Hvorfor faldt en stjerne i min have?
Kom nu, syng lidt, for fanden!
I ser ud, som om skattemyndighederne er efter jer!
Halvdelen af jer fortjener det.
Haven...
Jeg ved, hvad jeg vil gøre med dig
Jeg er hendes sidste chance. Og hun er min.
Hvis hun ikke bliver færdig snart, slutter min drøm.
Himlen...
Jeg har svært ved at bruge spisepinde...
Det er godt, ikke?
- Meget... Ja. - Det er godt, ja.
- Hvor længe har I arbejdet sammen? - En måned?
- Nå, tre. Tre, ikke? Siden... - Ja.
Roberto fortalte mig om forlaget.
- Det går fint. - Ja...
Prøv en fokusgruppe.
- Mig? - Nej, ikke dig.
- Du får elendige anmeldelser. - Tak.
Dine bøger.
Vi kan sammensætte en gruppe.
De læser bøger og siger: "Vi forstår det, men ikke det."
Ellers tak.
- Har du ikke brug for hjælp? - Jeg laver bøger, ikke pølser.
Den var god.
Sådan når man ud til forbrugeren.
- Litteratur er ikke forbrug. - Din er ikke.
Kom nu, gode vibes, ikke?
- Er du fra Madrid, Esther? - Nej, Valencia.
Jeg kom til Madrid, efter...
Vent! Lad os bestille ostekage. Den er så lækker her.
Lad hende tale.
Efter min kæreste og jeg slog op.
Vi var sammen i syv år, mens han blev fængselsbetjent.
Han fik job i Picassent og forlod mig efter en måned.
Han valgte fængslet frem for mig.
Bestil kagen. Jeg smager en bid.
Hvis hun vil. Du bestemmer.
Det var rart at møde dig.
Skal vi tage en drink?
Jeg har indgroede tånegle i morgen.
Indgroede tånegle? Som hver dag, ikke?
Nej, om fredagen for at afslutte ugen godt.
- Det ved du, skat. - Roberto. Hvornår var vi sidst ude?
- Da din søster fyldte 40. - Hun fylder 43 i år.
- Jeg skal gå. Undskyld. - Jeg går også.
Bliv. Skriv senere og fortæl, hvordan det gik.
- Nej. - Skriv?
- Farvel. Undskyld. Ciao! - Vent.
Vent.
Lad os tage en drink, ikke?
Jeg kender et sted her, så...
- Ja. - Ja?
- En stille drink. - Tæt på?
Ja.
I passer sammen.
Ja, klart.
- Jeg går, når jeg har drukket ud. - Nej.
- Jo. - Jeg sagde, jeg ville skaffe en date.
Det går ikke. Hun er med i Eurovision.
Jeg bør ikke være sammen med din ven.
- Hvorfor ikke? - Fordi du hader mig.
- Det har du altid gjort. - Du er et overgangsknald.
Er jeg kun det?
En egoist, som er bange for at binde sig.
- Hvad så? Skal I ikke danse? - Jeg går.
- Nej! - Esther, skat, det er sent.
- Lad os gå. - Lad os danse!
Hvad laver du?
Kom her.
I to!
Overraskelse!
- Det er godt. - 200?
Hvad gør vi? Vi kan ikke efterlade hende sådan.
Tag hende med.
Godt, tak.
Hun bor på sjette sal uden elevator. Op. Hold hende.
Herovre!
Okay.
Hvor bor hun?
Myntete. Jeg kunne ikke finde andet.
Tak.
Hvordan har hun det?
Fint. Hun er okay.
Hvem ved med i morgen?
Undskyld det, jeg sagde.
På klubben.
Det er fint.
Du var ærlig.
Det er bedre, end når Roberto er der.
- Hvad med dig? - Hvad med mig?
Du strammer kæben, når jeg taler.
- Jeg har bruxisme. - Klart.
Du glemmer det sammen med din ven.
Du griner af det pis, han siger, og jeg bor sammen med ham.
- Han er ikke sjov. - Jeg kan ikke huske det.
Jeg har knap set ham, mens I har boet sammen.
Er det min skyld?
Nej, tag ikke fejl.
Din ven gør intet med dig, mig eller andre.
Efter arbejde ligger han på sofaen med en øl
og ser The Mandalorian.
Vil du høre en hemmelighed?
Jeg er skidetræt af Baby Yoda.
Jeg skal gå.
De sidste.
- Javier? - Ja.
Se her.
Santiago Doñate?
- Hvorfor skal jeg høre ham tale? - Han er i strid med sin forlægger.
Og verden.
- Han er populær. - Vi udgiver kvalitetslitteratur.
Ja, men den sælger ikke.
Prøv en ny genre.
Krigsreportere er idioter, som bruger en uge på
at se på granater fra deres hotel og kede os med det i årevis.
- Hans bøger er spændende. - Fortæl mig ikke om kampe.
Fortæl mig om dit arbejde og gør det spændende.
Jeg tog bussen fra Quevedo.
- Jeg spiste morgenmad... - Simón, stop.
Hej.
Kan jeg hjælpe dig?
- Hej. - Hej.
Kaffe?
Ellers tak.
Godt, jeg har ingen kapsler. De er dyre.
Tak, fordi du hjalp med Esther.
Nej, det er ikke det. Jeg mener, det er det, men...
Det er på vejen til mit arbejde,
og ...
... jeg havde det dårligt med ikke at komme ind og sige hej.
Det var ikke det, jeg ville sige.
Jeg kom, fordi der skete noget i går.
Jeg mener, rolig nu.
Vi havde drukket, ikke? Men vi...
Jeg mener, vi er voksne.
Der skete intet. Jeg vil bare sikre mig,
at du ikke tror, det betød mere.
Nej. Det betød ikke mere.
Slet ikke.
- Sagde jeg noget forkert? - Nej.
Du sagde, jeg ikke bør være sammen med min bedste vens pige.
Hvad taler du om?
Det skal bare være okay mellem os.
Alt er normalt. Vi går hver sin vej.
- Det vil jeg heller ikke. - Hvad vil du?
Være venner.
Du er sød. Overraskende. Jeg kan også være sød.
Du behøver ikke fortælle alle... Jeg elsker Santiago Doñate.
- Seriøst? - Ja, jeg har læst alt af ham.
- Hvorfor? - Jeg stjal dem fra min bror.
Det er ikke sofistikeret.
Men de er ret gribende.
Jeg sagde det.
- Udgiver du ham? - Nej.
Det bør du.
- Jeg ved ikke. - Jeg mener...
Investér overskuddet i en ny fyr, der tror, han er Foster Wallace.
- Jeg kender ikke hans bøger. - Det gør jeg.
Godt, du spurgte.
Har jeg set rædsel?
Selvfølgelig.
Jeg så det i Kosovo i '98.
Jul.
Jeg så det i Sudan i 2013.
Halvtreds grader i skyggen.
Blodet tørrer ud.
Og det samme sker igen og igen.
Befrieren, der bliver en slyngel,
en ven bliver til Judas over en tallerken linser.
Eller for at redde sin familie.
Spørg jer selv:
"Ville jeg redde min familie?"
I redder måske jer selv først.
I aner ikke, hvordan krig er.
Mennesket bliver til et dyr.
Klap.
Kom nu, han går.
Santiago, hvordan går det? Javi. Javier Castaños.
Vi mødtes en sommer i Escorial.
- Var du taler? - Nej.
- Jeg fik stegt svin på bøfhuset. - Det husker jeg ikke.
Jeg gør. Svin om sommeren. Dum idé.
Det er Lucía.
- Hej. - Frøken.
- Hun er en stor fan. - Kun hende?
Nej, også mig. Det ville jeg tale om.
- Jeg har et lille forlag... - Ikke så lille.
Mellemstort. Og jeg har hørt, at du leder efter et nyt.
Hvis folk vil have mine bøger, ved de, hvor jeg er.
Derfor er jeg her.
- Vil du udgive mig? - Ja.
Hvad er din yndlingsbog?
Der er så mange.
-Bleg ild, af Nabokov. - Af mig, min dreng.
-Solopgang i Mosul. -Solopgang i Mosul. Uden tvivl.
Måske ikke så god som...
- Solnedgang i Kabul. - Solnedgang i Kabul.
Eller Natten falder på i Liverpool.
Vi er ikke så store.
Jeg kan ikke lide de store. De tager alt fra én.
Rigtigt.
Du minder mig om en kvinde, jeg mødte på Hydra.
"Når alt er slemt,
må man omfavne kvinden, man elsker,
og vente på, at stormen er ovre."
Hold fast i hende.
- Nej, ikke os. Nej. - Nej, vi...
- Hun og jeg er ikke... - Vil du signere en?
Du behøver ikke spørge.
Lucía.
- Hvad hedder forlaget? - Mon FORTE.
Kontoret er på Redondilla 17. Vi kan drikke kaffe og...
Aldrig i livet.
Forlaget skylder alle penge.
- Det ved selv min mor. - Hvad?
Du hørte mig.
- Pinligt. - Nej, det var fint.
Fantastisk. Du elsker at se mig falde.
I mudderet!
Det gik dårligt, men vi måtte forsøge.
- Siger hvem? - Jeg.
Tænk, hvis man altid fik det, man ønskede.
- Kedeligt. - Det lyder fint.
- Hvad lærer man? - Ingen idé.
Vi er for glade for lidelse.
- Der er han. Hedonisten. - Ja.
Vi ønsker alle det samme. At elske og blive elsket.
Hvorfor skal det være så svært?
Fordi det gør det sjovt.
Man analyserer, hvad der fungerer.
Du bruger for meget tid med fokusgrupper.
Du tror ikke på dine egne ord.
DE SMUKKE OG FORDØMTE
- Har du læst den? - Nej.
Den er god.
Det er Fitzgeralds liv med Zelda i New York.
- Det endte dårligt, ikke? - Ja. Men det var godt før det.
Havde de gjort det, hvis de kendte slutningen?
Det tror jeg.
- Se. - Det kan være uundgåeligt.
- Det går galt, ikke? - Mig?
Med piger, mener jeg.
Mere, end jeg ønsker.
Og med arbejdet. Jeg hørte din samtale.
- Spionerer du? - Det er mit arbejde.
Nej.
Jo. Ellers ved jeg ikke, hvornår jeg skal give en øl.
Se.
- Jeg giver. - Det lyder godt.
Skål.
Hvad laver du?
Du er for stresset til ikke at have jakkesæt på.
- Jeg har et forlag. - Det passer dig.
Tak.
Jeg er skuespiller.
Det passer dig.
Tak.
Jeg spiller, synger, maler og danser. Jeg optræder.
Optræder?
Ja.
Okay.
- Mine hænder? - Ja.
Hvad?
Det er akavet.
Forestil dig det i halvanden time.
- Optræder du i halvanden time? - Per person.
Nogle gange længere. Indtil det sker.
Hvad?
Indtil personen åbner sig
og viser sine følelser.
Du gør det snart.
- Hvad? - Viser dine følelser.
- Nej. - Jo.
Hvad er der galt?
- Intet. - Jeg kan se det.
Det er der. Luk det ud.
- Hvad er der galt? - Intet.
- Du er helt blød. - Nej.
- Luk det ud. - Der er intet at lukke ud.
Jeg er her, så længe du behøver det.
Jeg har ikke spist. Jeg er sulten.
Kan du lide crêpes?
- Spiller du også trommer? - Hvor fanden er crêpe-jernet?
Jeg trommede i et år. Jeg var god.
Hvis det er for meget, så glem det.
Du har ikke smagt min crêpe Suzette.
Autentisk fransk opskrift.
- Tartufo, hvor er crêpe-jernet? - Boede du i Frankrig?
Ja, jeg arbejdede på en færge mellem Marseille og Tunesien.
Jeg kan også lave lækker falafel.
Jeg elsker falafel.
Her er det!
- Pis! - Har du en bofælle?
- Nej. - Nå?
- Ariana? - Hej, hvordan går det?
- Hvad fanden laver du? - Vi går.
Bor du her ikke? Hej.
Ikke længere. Det er mit crêpe-jern, og skiderikken vil ikke give mig det.
- Hvem er den idiot? - Han hedder Javier.
Han har et forlag og har lyst til crêpes.
Helst de krydrede.
Ariana, sæt det tilbage og forsvind.
Du ser mig ikke igen, men jeg tager det.
Det er min mors! Det tog hende en evighed at samle kuponerne.
Drop det. Antonia er min svaghed. Hvordan har hun det?
Fantastisk. Giv mig crêpe-jernet. Dig, trommestikkerne.
Skiderik.
Crêpe-jernet! Giv mig det.
Løb!
Var det sjovt?
Ikke dårligt for en torsdag.
- Hold op med at ryge. - Jeg ryger ikke.
Lad os gå. Han følger ikke efter længere.
Faktisk...
- ...fulgte ingen efter os. - Hvad?
- Jeg ville have dig med herind. - Stop.
Jeg kan lide en anden.
Se.
Halvanden time.
- Du åbnede dig efter halvanden time. - Du havde ret.
- Jeg er forelsket. - Tillykke.
- Hun er min bedste vens kæreste. - Det er surt.
Hun bliver ikke glad med ham.
Hvorfor ikke?
Der er ingen fremtid i det. Det ved jeg.
- Sig det. - Til hende?
Nej, til ham.
Nej.
- Er I venner? - Ja.
Ønsker du det bedste for ham?
Ja.
Din ven har ret til at vide, at hun ikke bliver glad med ham.
Tak.
Vi så på en ny taglejlighed ret tæt på.
Hvor?
Forbi Alcobendas. Det er 20 minutter væk.
- Og... - En drink?
Vi har ikke gået 10.000 skridt.
- Kroketterne er lækre. - Ja.
Maden er god her.
- Vil I købe? - Ja, det sædvanlige.
Købe en lejlighed, blive gift, få børn...
- Det sædvanlige. - Ja.
Hvad?
- Er du sikker? - Sikker på hvad?
- Du havde planer. - Planer?
Planer.
Rejser, se verden, oplevelser...
- Javi, jeg er fodlæge. - Og?
Fodlæger rejser. Fodlæger uden grænser.
- Open Feet. - Ja. Jeg havde planer.
Men nu har jeg en klinik og er sammen med Lucía.
- Er I okay? - Ja, vi har det fint.
- Noget galt? - Nej.
Sig, hvad der er galt.
- Jeg forstår ikke. Hvad er det? - Jeg vil kun dit bedste.
- Ja. - I er ikke som før.
Hvad mener du?
I er ikke som før. I grinede og var glade...
Nu skændes I altid.
- Det er normalt. Kendskab skaber foragt. - I sidder fast i rutinen.
- Jeg elsker rutiner. - Ja, men hun gør måske ikke.
- Har hun sagt noget? - Nej.
Men det er åbenlyst.
Ved du meget om kvinder?
- Ja. - Ikke om Lucía.
Nej.
Undskyld, at jeg blandede mig.
Jeg kan være doven.
Sådan er min far også.
Han scorede min mor og blev doven.
Hun så det og smed ham ud.
Han sidder i sofaen hele dagen og ser Mentalisten og drikker øl.
Vær ikke som din far.
Du kan stadig forandre dig.
- Du har ret. - Ja?
Du har helt ret, Javi.
- Tak, Javi. - Ja.
Nej.
Tak.
Tak, Javi.
I smagte den syltede tun. Fortæl mig, hvordan den var.
Jeg kunne ikke åbne dåsen. Den er svær.
Okay. Havde andre problemer med emballagen?
Mig.
Jeg skal have et plaster.
Esther...
De af jer, som smagte tunen. Hvordan var den?
God. Det er den bedste tun, jeg har smagt.
Den er god.
- Kan du ikke lide andre mærker? - Nej, jeg er allergisk.
- Ring til en læge. - Kan han også hjælpe mig?
Nej, du har det fint.
- Lu... - Vi fortsætter.
Du har besøg.
- Undskyld mig. - Hvad er der galt?
Hvad vil du? Jeg arbejder.
Lad os gøre det på den klassiske måde.
- Hvad laver du? - Jeg burde have gjort det for længe siden.
Hvor fint!
- Ja! - Ja.
Ja!
- Kom nu, Roberto. Kom ud. - Nej.
- Så luk mig ind. - Nej!
Det føles som verdens undergang, men du kommer over det.
Hvordan kommer jeg over det?
- Kom nu! - Jeg sagde nej!
Roberto, kom nu. Husk bruddet med Amaya.
Tre års helvede, og jeg elskede ikke hende så højt.
Det var meningen. Det indser du snart.
Dig.
Hvad med mig?
Du så det.
- Ikke rigtig. - Jeg så det ikke.
Og hun antydede det.
Når Lucía ikke er okay, flytter hun rundt på møblerne, og...
Hun ridsede gulvet med sofaerne.
- Så, så. - Pis.
- Er hun stadig hjemme? - Nej.
Hun er hos Esther.
Hun kommer i weekenden for at hente sine ting og...
Og jeg...
Jeg flytter ind hos min far.
Jeg hader Mentalisten.
Så, så.
Jeg orker det ikke igen.
- Du må ikke forlade ham. - Hvorfor ikke?
Fordi du elsker ham, og han elsker dig.
- Det er ikke let for mig. - Så lad være.
Tag fat i den ende. Tak.
Nej, ned.
Nå? Sendte han dig?
Jeg sagde, at jeg købte lindete.
- Det drikker han ikke. Lavt blodtryk. - Til mig.
- Jeg kan ikke lide det. - Vil du ikke giftes?
Det ved jeg ikke. Nu, hvor du nævner det,
hvis jeg tænker sådan her, roligt...
Nej!
- I ville købe et hus. - Nej.
Han ville. Jeg vil bare leje i centrum.
Han vil gældsætte sig for at bo ti minutter fra Burgos.
Jeg ved ikke, hvorfor han vil giftes.
- Jeg talte med ham. - Foreslog du det?
Nej, men jeg ødelagde det.
Lad os glemme, at det skete.
Jeg vil ikke fortsætte som før.
For fanden. Det hele er min skyld.
Det handler ikke om dig.
Jeg vil tale om tingene.
- Din ven lytter ikke. - Virkelig?
- Har han slukket for Calamaro for dig? - Nej.
Er du sikker på, det ikke handler om mig?
Ja.
Hej!
- Hej. - Hej.
- Javi, hvordan går det? - Fint.
- Godt at se dig. - Jeg skulle til at gå.
Nej, hvorfor går du?
Lucía går nu, ikke?
Kan du ikke huske, at vi talte om...
Undskyld os. Ja, fordi...
Fordi...
- Hvad? - Lu, gå en tur, okay?
- Nej. - Jo.
Lu, jeg ved, du er ked af det, men jeg har det værre.
Det har varet længere for mig.
- Det er ikke en god idé. - Hvorfor?
Du sagde, at han er et perfekt overgangsknald.
Det er en overgang for mig. Som landets overgang til demokrati.
- Esther. - Hvad?
Han er spild af tid.
Nej.
Hvad gør du, hvis du kan lide ham?
- Så krydser vi den bro. - Nej.
Okay, Lucía? Ja. Gå.
Javi?
Jav?
Javi?
Kære Javier, jeg sendte dig manuskriptet.
Beklager forsinkelsen,
men vi laver bøger, ikke pølser.
- Knus. Jeg håber, du kan lide det. - Ikke pølser.
Vi går ud til frokost.
Javi, er du okay?
Ja.
Er det Sonsoles' manuskript?
Og?
Det er okay.
Kan du ikke lide det?
Jo, jeg kan lide det.
Det ligner hendes tidlige romaner.
- Det er godt, ikke? - Ja.
- Men? - Det starter godt.
Rigtig godt.
Men jeg har læst slutningen 1.000 gange.
Javier, du virker lidt fortabt.
Måske.
Du har brug for friske øjne.
Tror du?
Et mere moderne synspunkt.
Fra en ung, fordomsfri pige,
som ligner de potentielle læsere.
Tak, fordi I kom for at høre om Sonsoles' nye roman,
som er fantastisk.
Titlen er fængende, ikke? Har I læst romanen?
- Jeg ved ikke, om... - Tro mig.
Vi vil høre dem.
Hvad siger I? Kunne I lide den? Ja?
- Den var lidt for lang. - Jeg er enig.
200 sider er for langt. Mangler der tegninger?
- Lidt. Ja, lidt. - Ja.
- Okay. - Jeg fandt nogle stavefejl.
Jeg rettede dem, så du kan notere det.
Ja.
Det skal vi være opmærksomme på.
Okay. Ja.
Side 49.
- Ja. - Side 73.
Treoghalvfjerds.
Side 51.
Den her var sjov.
Hun retter hele bogen.
Men jeg kunne godt lide den.
Det er vist nok. Ja.
Hvis der er andet, vi kan... Er der andet?
Jeg blev ærligt talt revet med.
Jeg blev mindet om min barndom.
Det er godt.
Ja, jeg...
Ja, problemet er, at det hele fører til slutningen.
- Problemet er slutningen. - Synes du?
- Ja, for jeg ved ikke... - Jeg er uenig.
Ja, den er kedelig.
- Ja? - Den mangler noget, ikke?
- Ja, noget... - Noget overraskende.
Jeg vil overraskes over slutningen. Den overraskede mig slet ikke.
- Helt sikkert. - Ikke?
Jeg har læst det 1.000 gange.
- Ja? - Det samme.
Skal den have en anden slutning?
- Selvfølgelig. - Ja?
- Det ville nok give mere mening. - Ja.
Okay. Hvor mange af jer vil anbefale det?
- Mig. - Ja?
- Og mig. - Det er godt!
Super. Det er også en god roman at give som gave, ikke?
Tak.
- Er du okay? - Ja.
Hvad gør vi nu?
Tager tøj på, før Esther kommer.
- Jeg tænker ikke på Esther. - Det ved jeg.
- Jeg har det dårligt. - Også jeg.
- Det måtte ske. - Ja, måske.
Jeg er sikker.
Hør her...
Ingen opdager det, for det bliver ikke til noget.
Ikke?
Ja.
Jeg har ikke afsluttet et forhold for at starte et nyt.
Jeg er enig. Intet seriøst forhold nu.
Vi siger ingenting.
- Intet pres. - Det er bare...
Og, dig og mig?
Det er så underligt.
Det er bedre bare at følge strømmen.
Det er et overgangsknald. Det fører ingen vegne.
Men det gjorde det. Jeg vidste præcis hvorhen.
- Tænk, du aldrig har været her. - Aldrig.
Okay, lejlighed 4A.
Døren er åben.
Godt billede.
Det er nok. Det er pinligt. Du har 500 billeder af mig. Stå der.
- Hvad synes du? - Flot lejlighed.
- Du har gjort det godt. - Det har jeg.
- Hvad er den til? - Det skal fejres, ikke?
Der skal være sofaer, en projektor...
Et stort bord. Det har jeg aldrig haft.
Og planter her og der.
Planter her, flere planter. Planter overalt.
Vil du se soveværelset?
- Farvel! - Farvel.
Godmorgen.
- Op på den. - Nej, det er okay.
- Det ser bedre ud. - Det er fint.
Hvorfor ikke? Det er...
Hej.
- Hej. - Hvordan går det?
- Du skræmte mig. - Du skal aflevere nøglerne.
Ja, når jeg har hentet madrassen.
Ja, helt sikkert...
- Hvad er det? Du ser godt ud. - Alt er fint.
- Jeg giver en øl. - På baren?
Nej. Jeg blev fyret.
- Tartufo. - Du glemte den.
Tak.
- Er der en ny eks? - Du får se.
Velkommen hjem. Vær fri og glad.
Her.
Hvad laver du? Hvor skal du hen?
Kom.
- Fint, ikke? - Ja, det er smukt.
Er det sikkert?
Lidt for lille til mig.
- Stilladset? - Nej, Madrid.
Jeg flytter til Australien igen.
- Boede du i Australien? - Jeg elsker Australien.
- Har du boet mange steder? - Ja.
Jeg var frisør i Thailand. Og taxachauffør i Lima.
- Jeg var også model en dag. - Nej!
Jo, i Getafe. Ortopædiske sko.
Sikket liv, hva'?
Du skulle bare vide...
- Er det din lejlighed? - Nej.
Nej, men det føles sådan. Jeg har boet her næsten et år.
-Åh gud. - Nej! Det er min vens.
Han rejser og klatrer i et halvt år og er i Madrid resten af året.
- Men du har været her i et år? - Ja.
Det har jeg.
Siden du nævner det. Sidst, vi talte, sms'ede han, før han besteg Matterhorn.
Bruseren er utæt, og jeg betaler ikke for blikkenslageren.
Du håndterer usikkerhed godt, ikke?
Er det en pæn måde at kalde mig ligeglad på?
Hvad med din vens kæreste?
Ikke hans kæreste længere.
Godt. Er hun din?
Ikke endnu. Men det bliver hun.
Blærerøv.
Nej, nogle gange står ting klart.
Ikke med kærlighed.
Jo, der er jeg fantastisk.
Nej, seriøst. Føler du ikke forbindelser med folk?
Jo, men jeg tager ofte fejl.
Det gør jeg aldrig. Jeg ved det.
- På første date. - Første kys.
- Du er fræk. - Hvorfor?
Sig bare, hvis du vil kysse mig.
- Jeg vil ikke kysse dig. - Jo, du vil.
Du er smart. Hjælper mig op på stilladset, køber øl...
- Mig? - Afsløret!
- Og din historie. - Det er ingen historie.
Hvor sødt!
Ikke? Kom nu, bevis det for mig.
Fint.
Nå?
- Intet. - Hvad mener du?
Intet. Underligt. Det sker aldrig.
Jeg prøver igen.
Ja, prøv.
Intet.
Det sker, når man finder sit livs kærlighed.
Så er det forbi for evigt.
Wow. Så jeg er dit livs kærlighed.
- Nej... - Jeg kan lide dig, men...
Nej...
Jeg tør ikke binde mig. Din optræden er fantastisk.
- Alt det, du gør... Wow. - Nej... Det er ikke dig.
Det er ikke dig.
Det er det.
Det er slut.
- Tak. - Hvad?
- Tak! - Det var så lidt.
Tak!
Roberto...
- Hej. - Hvad laver du her?
Er det ikke Lucías yndlingsplante?
De er nemme at passe.
Hvordan går det? Jeg har ringet mange gange.
Du lyver. Du ringede et par gange.
- Jeg var ikke klar. - Nej, undskyld. Jeg har haft travlt.
Jeg kan ikke komme over det.
Jeg kan ikke arbejde eller sove. For fanden.
Ja, det gør ondt at slå op.
- Ikke for dig. - Det gør det for den anden.
Skal vi tage væk i weekenden? Køre et sted hen?
Hvorhen?
Til Granada.
Som dengang Amaya forlod dig.
Ja, det var ikke dårligt, men...
Og det bliver endnu bedre.
Det passer dårligt nu. Vi gør det snart.
Jeg skal møde nogen.
- Hvem? - En pige.
Esther?
Kom nu.
Undskyld, jeg har travlt.
- Fint. Glem det. - Jeg har travlt.
Hold planten væk fra solen...
Vent!
- Rober, vent! - Det var sidste dråbe.
- Vi havde i det mindste slået op. - Vi kyssede efter middagen.
Vi var stadig sammen.
Det var ikke meningen. Jeg så det. Hun er den rette.
Mit livs kærlighed.
- Du skal forstå min ting. - Din ting?
Tror du, jeg er en idiot?
Hold op med at lyve.
- Du har altid troet på mig. - Jeg fulgte med.
Jeg syntes, det var sjovt.
Men vi var venner.
Vent.
Nu ser jeg også noget.
At du altid har været en skiderik.
Og at jeg er en tåbe.
Du vil gøre hende så ulykkelig, som du altid gør dem.
Roberto tog fejl.
Jeg havde de bedste måneder i mit liv.
Har du kulmule?
Vi fjerner benene, så den kan grilles.
Ja, okay.
- Så meget tøj har jeg ikke. - Nå?
- Nej, kig ikke på den. - Tag den på!
- Giv mig lidt. - Du brugte det hele.
Hvad laver du?
- Vis ham den. - Nej.
Den ser levende ud.
Idiot...
- Hvad skete der? - Intet. Jeg har styr på det.
Sluk for vandet!
Deler vi tøj?
- Hej! - Hej.
- En ny fredslilje. - Fint.
Det er godt vejr.
Skal vi se en udstilling på Thyssen-museet?
Ikke noget for dig.
Jeg sagde ikke hvilken.
Magritte. Du vil kede dig.
Er du i dårligt humør?
Jeg arbejder, skat.
Et øjeblik.
Hej, Carla.
Jeg læste Sonsoles' bog igen.
En klassiker?
Det er det.
Kan du huske, at du følte, du havde læst den 1.000 gange?
- Fantastisk omslag! - Godt.
Jeg har 3.000 på lager, og du betaler for dem.
- Hvorfor? - Hvorfor? Det er plagiat!
- Plagiat? - Du plagierede fem bøger.
Hvad mener du?
Tror du, jeg er en idiot?
Problemet er, at du ikke tror på mig.
Nu spiller du offer.
Ja! Derfor ville du udgive Doñate.
Fordi hans bøger sælger. Jeg kan arbejde med ham. Han er ikke besværlig.
- Nej, Doñate er uudholdelig. - Han kopierer i det mindste ikke.
Den gamle nar har kopieret sig selv i 20 år.
Tror du, jeg kan udgive den?
Nej.
Selvfølgelig kopierede jeg.
- Jeg aner intet om de unge. - Hvorfor så skrive om det?
Fordi jeg ikke har andet at sige.
Engang...
...skete der ting for mig.
Det gør der også nu.
Nej, intet interessant.
Folk vil læse dine bøger.
Vil du?
Se.
Siger du, der ikke sker ting? Der sker meget for hende.
Hvem er hun?
Hun rejser verden rundt, møder folk og laver ballade.
- Og jeg spiste en pangolin. - Hvad?
Hun er ikke influencer, vel?
Nej, jeg kan ikke tale til et kamera.
Jeg er Ariana, din muse.
Flot jakke.
- Kan du lide den? - Ja.
Jeg elsker dit hus.
Overraskelse.
Hvad er der galt?
Intet.
Sagde du "overraskelse"?
Nej.
- Hvorfor? - Ikke for noget.
Hvorfor står du der? Maden er i stuen.
Overraskelse!
Tillykke med fødselsdagen
Tillykke, kære Javi
Tillykke med fødselsdagen
Nej! Du skal ønske noget.
- Skål. - Dit ansigtsudtryk.
- Vidste du det ikke? - Slet ikke.
Vi har endnu en overraskelse til dig.
Til dig.
Det behøvede I ikke.
- Tillykke, chef. - Mange tak.
HØNSEBONDENS DAGBOG
- Vi ville ikke bruge vores penge. - Plottet er fascinerende.
- Jeg græd, da de makulerede hønen. - Også jeg.
- Dramatisk. - Den er genial.
Det var sjovt, Lu. Tusind tak.
Du vidste det, ikke?
Ja.
Jeg så Rubens bil på hjørnet.
Seriøst?
Jeg bad dem om at bruge parkeringspladsen.
Det er ligegyldigt.
Det var hyggeligt.
Hey.
Tillykke med fødselsdagen.
Se.
Lad mig se.
To billetter til Marrakech.
Du fortalte Roberto, at du elsker den, fordi du var der med dine forældre.
Fantastisk.
- Hvad? - Vidste du, hvad det var?
Mig? Nej.
- Jo. Jeg kan se det. - Hvordan kunne jeg vide det?
- Tjekker du min telefon? - Nej!
Er jeg forudsigelig? Irriterende?
- Hvad? Jeg har aldrig været gladere. - Det siger du altid.
Men når vi laver noget, er det...
- Hvad? - Som om du ved, at det sker.
- Hold op. - Jeg overrasker dig aldrig.
- Hvem vil overraskes? - Alle.
Nej. Ved du, hvad der overrasker?
- Hjerteanfald. - Javi, det betyder meget for mig.
Jeg ved, at kedelige forhold ikke holder.
- Er vores forhold kedeligt? - Nej, men du synes, jeg er kedelig.
Jeg vil ikke være irriterende.
Lad os tage til Marrakech.
- Jeg har ikke boet på La Mamounia længe. - Hvordan ved du, det er La Mamounia?
Fordi du har udsøgt smag?
Kald det intuition. Og Marrekech er altid det samme.
Vi går rundt i medinaen, prutter om et tæppe til 100 euro,
men du får mig til at betale 200.
Jeg anbefaler den kongelige couscous, men du bestiller Cæsarsalat.
Cæsarsalat i Marrakech?
Dressingen gør dig dårlig, og vi bliver på hotellet.
I lufthavnen køber du bladet Hello.
Carlota Casiraghi, eller hvad hun hedder, slår op med sin kæreste.
- Sig bare, hvis du ikke vil. - Jeg vil.
- Jeg tager Esther med. - Det er min gave.
Vi har brugt halvdelen af vores forhold på at gemme os for Roberto
og den anden halvdel altid sammen.
Måske bør vi være lidt alene.
Alt, hvad jeg tjente på potterne, mistede jeg i haven,
for salat er uforudsigeligt.
Ja, salat er uforudsigeligt.
Men det skal være mere poetisk.
- Ja. - Det kan være...
"Naturens usikkerhed førte mig til kaos."
Ja. Kan du lide det?
- Det er godt. - Okay.
- Og det med, at jeg var borgmester. - Ja.
"Borgmesterinde i Australien."
I en lille by, hvor jeg eksporterede Falles.
Jeg brændte næsten byen ned.
- Virkelig? - Jeg sværger!
Så: "Pyroman i Australien."
- De lukker mig ikke ind igen. - Det overrasker mig ikke.
- Jeg skal i teateret. - Jeg kører dig.
Godt. Så ser du det endelig.
Hun er helt speciel.
- Tillykke. - Godt, du kan lide hende.
- Du kan også lide hende. - Nej.
Jeg har en kæreste.
Hvad?
- Intet. - Kom.
- Tak, Sonsoles. - Det var så lidt.
I morgen fortæller jeg dig om Peru og de døde delfiner.
- Okay. - Jeg håber, det går godt.
Vi ses.
"Peru og de..."
- Javi! - Skat! Hvordan går det?
Hallo?
Jeg kan ikke... Pas på med motorcyklen!
Jeg kan ikke høre dig. Vi er på loppemarked.
- Lucía? - Lad mig se...
Fordi... Vi er på loppemarked.
Hvad?
Tæpper!
- Det er fint. - Kan du høre mig?
Gang i den, hva'?
- Javi, jeg kan ikke høre dig. - 250.
Halvtreds.
Halvtreds? Vent. Javi, jeg ringer tilbage.
Nej, du skal prutte. Halvtreds.
- For dig, og kun dig... - Ja.
- 200, og du får det lille oveni. - 200 er godt.
Hundrede?
- Hundrede? - Du ydmyger ham.
Nej. Sådan fungerer det.
For dig og kun dig. 100 euro.
Fantastisk!
Shukran. Fantastisk. Så godt.
Vi tænker over det. Okay? Tak.
Det er det bedste på markedet.
Bravo!
Vi ses.
Den klæder dig.
Men hvad skete der?
Min optræden.
- Jeg viste dig den i baren. - Det skete ikke i baren.
Ja, jeg ændrede lidt.
- Kunne du ikke lide den? - Det kan vaskes af, ikke?
- Hvad er det for noget blod? - Blod.
- Hvad? - Du er vanvittig.
- Nej. - Jo.
Skør. Gået fra forstanden.
Vil du have mere blod? Giv mig den.
Lad mig.
Værsgo.
Hvad laver du?
Undskyld.
- Undskyld. - Men...
- Du har en kæreste, ikke? - Ja, undskyld. Tilgiv mig.
Undskyld. Jeg...
Jeg forstår ikke.
Jeg ved ikke. Med hende ser jeg klart, og alt er fint.
Med dig gør jeg ikke, og det er også fint.
Ja.
Du skal bare beslutte dig, ikke?
Jeg ved det ikke.
Det gør jeg.
Jeg hjælper dig.
Vær intet røvhul.
Hvis der var tvivl, blev det afgjort den aften.
Jeg havde ventet på, at Lucía kom ind i mit liv.
Og nu ville jeg ikke miste hende.
Jeg ville overraske hende ved at få Doñate til at signere en bog.
At møde ham var det første, vi gjorde sammen.
Det virkede som en fin... Du godeste!
Jeg hældte blod på ham, præsenterede ham for min eks, gav en øl
og viste ham rundt i Madrid.
Jeg viste ham mit stillads...
Jeg er ikke okay.
Kom nu...
Kom nu, Ariana.
Hvornår er du gået efter nogen?
Sig mig det. Aldrig.
- Lad være. - Nej. Og?
- Jeg går ikke efter ham. - Nej.
Hvad laver vi her?
Vi skriver en bog,
og nævner bogen kærlighed?
Nej. Bogen nævner
noget andet.
Bogen handler om...
Hvad handler bogen om, Sonsoles?
Hvad handler den om?
Generelt? Især?
Bogen handler
om...
Alt det, vi har talt om.
Om en pige, der rejser verden rundt og...
Hun har arbejdet som tjener og taxichauffør.
Hun har passet aber i Melbourne.
Hun har gjort en masse, jeg er totalt ligeglad med.
- Hvad? - Undskyld.
- Nej... - Nej, jeg...
Jeg har oplevet det, du fortæller.
Sonsoles, du har ikke demonstreret over Paven.
Nej, det har jeg ikke. Rigtigt.
Men jeg er for doven til at overveje det.
- Ja. - Jeg er ikke på det punkt.
- Jeg er et andet sted i livet, hvor... - Og...
Fortæl mig, hvor du er.
Når jeg begynder at skrive,
føler jeg mig blokeret, og i stedet for at skrive
køber jeg ting på nettet, som er helt ubrugelige.
Jeg returnerer dem, fordi jeg er flad.
Jeg er en idiot.
Det bliver endnu værre, for når jeg går ud,
bliver jeg fuld, fordi jeg aldrig drikker.
Jeg får én drink og opfører mig, som om jeg har drukket 20.
Jeg ved ikke...
Jeg vil et sted hen og møde folk,
som jeg ikke kender. Forfattere, udgivere...
Jeg er så træt af det.
Jeg kan lide en fyr.
Undskyld.
En rigtig sød rumænsk fyr.
- Han er... - Ja.
Min far efterlod mig et hus i bjergene.
Jeg er der af og til i weekenden for at sætte det i stand,
og han hjælper mig.
Jeg forstår ikke et ord, han siger,
og han forstår heller ikke mig.
Vi taler kun om gipsvægge.
Jeg kom en dag, og han havde bygget badeværelset i køkkenet.
"Vær sød at sætte en hylde op til brødristeren."
Nej, jeg...
Jeg vil ikke være en forbandet forfatter.
Jeg vil holde op med at være en karakter
og være en normal, glad kvinde.
Hvad laver du?
Hvad er det?
Hvad laver du?
Det tog mig en evighed at skrive de noter.
Nej, lad være...
Det er det, du skal skrive.
De af os, der har været i helvede,
genkender hinanden, når vi ser ind i hinandens øjne.
Og Roberto Molina er...
Roberto,
du er en helt.
Hvordan føles det, når du tager til et udviklingsland?
Som et stort ansvar, ikke?
Tørre hæle, hård hud
og Gud forbyde, hælspore...
Det er irriterende her og i Cambodja.
Så jeg kan trygt sige,
at fødder bliver overset i det internationale samarbejde?
Uden tvivl. Ja.
Når man skal gå 15 kilometer til den nærmeste brønd,
hvordan gør man det så? På hænder? Nej.
Ja.
Nogen spørgsmål?
- Hej. - Hej.
Hvordan gik du fra at være fodlæge
til at blive en del af et internationalt samarbejde?
Så stort er det ikke.
Undskyld. Ja.
Jeg levede et behageligt liv
med min klinik og min kæreste.
Jeg havde betalt udbetalingen til en lejlighed.
Men de knuste mit hjerte.
Ja, kærlighed har ødelagt flere liv end napalm.
Roberto, fortæl os, hvad der skete.
Min kæreste forlod mig for min bedste ven.
Hvis man kan kalde sådan en person en ven.
Ja. Hej, hvordan går det?
Det er mere en tanke end et spørgsmål.
Når et forhold fungerer, kan ingen ødelægge det.
Fint. Er det ikke fint? Ja.
Men det er ikke fint,
når ens kæreste knalder med ens bedste ven i flere måneder.
Måske, og jeg siger det bare...
Måske var I stadig sammen, hvis du ikke var en idiot over for hende.
- Vi skulle giftes! - Hun ville ikke giftes.
- Du sagde, hun ville. - Nej, du tager fejl.
- Din plan lykkedes. - Undskyld!
Jeg dummede mig.
Jeg løj for dig.
Men jeg ville ikke såre dig.
Undskyld.
Nå...
Men jeg har faktisk haft det godt siden.
Det kan jeg se.
Jeg rejser og hjælper folk...
Men jeg elsker hende.
Så jeg er glad for, at hun er glad sammen med dig.
Ja.
Ja, hvad?
Vil du gnide salt i såret?
Jeg ville have en autograf.
Tilgiv mig.
Kom her.
TAXI - OPTAGET
TIL LUCÍA. FOR MANGE ÅR PÅ ØEN HYDRA.
- Min elskede. - Hej!
- Hvordan har du det? - Fint.
- Hvordan gik det? - Fint.
Hvad?
Intet.
Fortæl mig det.
Det...
Ved du, hvad der skete den første dag? Jeg fandt et smukt tæppe,
og da jeg fik ham ned på 100 euro,
gik jeg, for jeg ville ikke have det.
Den anden dag fandt vi en frygtelig bar,
så ulækker,
og jeg ville bestille en Cæsarsalat, fordi jeg havde lyst til én.
- Ved du, hvad der skete? - Diarré.
Jeg bestilte den ikke.
- Men det gjorde Esther. - Diarré.
Hun havde det fint. Den var lækker.
Men jeg spiste ikke min Cæsarsalat.
Undskyld, jeg ødelagde det.
Nej.
Det var mit livs bedste rejse.
Jeg forstår det ikke.
Den tredje dag sagde jeg:
"Jeg er ligeglad med ham.
Jeg gør, hvad jeg vil, uden at høre dig i mit hoved konstant."
Der skete alt muligt. Vi blev berøvet.
Esther...
Esther rullede ned ad en klit
og fik en forstuvning.
Jeg tog mudderbade, som viste sig ikke at være i mudder.
- Hvad var det? - Spørg ikke. Ad.
Men vi grinede i flyet på vej hjem.
Det var utroligt.
Vent, forresten.
Carlota skal giftes med sin kæreste.
Godt, at du morede dig.
Det er let, når man giver slip.
Jeg tager et bad.
I morgen flytter jeg sofaerne,
for der er brug for en forandring.
Jeg glemte at sige, at jeg så Roberto.
Jeg så Roberto.
Han har forandret sig. Han virker anderledes.
Er det rigtigt?
Vi kunne mødes med ham og tale om det.
Okay.
Jeg er så træt. Jeg slukker lyset, okay?
Lucía, der er kommet noget i vejen.
Hyg dig med Roberto, ikke?
Kys.
Hvordan går det? Hej.
Javier ringede. Han kan ikke komme.
- Kan Javier ikke komme? - Nej.
Jeg ved ikke, om...
- Undskyld. -"Undskyld."
Det lød oprigtigt og rørende.
Lige fra hjertet.
Jeg går.
- Det var en dum idé. - Nej.
Jeg ville se dig, men jeg orker ikke...
Skal jeg sige undskyld?
"Jeg havde det frygteligt med at forelske mig i din ven"?
For eksempel. Det er bedre, ikke?
Undskyld.
Undskyld, jeg er selv lidt forvirret.
- Jeg troede, Javier kom. - Ja, også jeg.
Sid ned.
Du har ikke sagt, at du er glad.
Der er noget alvorligt, vi skal tale om.
Dit skæg.
- Hvad? - Det er flot, ikke?
Hvad har du lavet?
Hvad har jeg lavet? Intet af det, jeg gjorde før.
- Har du lukket klinikken? - Ja.
Jeg lukkede den og smuttede.
Men du vil elske det her. Gæt, hvor jeg skal hen i næste måned.
Hvor?
- Madagaskar. - Hvad?
Ja, undskyld.
Så gør du det endelig.
Jeg vil ikke være alene i den grimme lejlighed, vi så.
Den var frygtelig.
- Du købte heller ikke lejligheden. - Nej.
Nej, jeg vil ikke være bundet.
Jeg er...
- Okay eller ikke? - Ja, alt er fint.
Du ved, hvordan Javi er.
Der er ting...
Nogle gange er det
svært at overraske ham.
Hvis du kan lide overraskelser,
så kom mit frieri som en overraskelse.
Kan vi glemme den dag?
Jeg så det for mig som i filmene, hvor du ville sige "Ja".
- Jeg fik en lussi... - Du faldt på knæ.
- Nej, jeg gjorde ikke. - Jo, lidt.
- Jeg forsøgte. - Ja. Åh gud.
Jeg kan stadig mærke lussingen. Og jeg ligner stadig en idiot.
-Åh gud. - Hør her.
Det var sødt.
Men det passede dårligt.
Det var ikke det bedste tidspunkt.
Åh gud.
Jeg skal tisse.
Gå ud og tis.
Skal vi kramme rigtigt?
Gerne.
- Jeg har savnet dig. - I lige måde.
Jeg ledte efter en smuk kærlighedshistorie.
Og jeg fandt den.
Men det var ikke min.
Hej.
Vent.
Til ham? Tak.
Se, hvad han gav dig.
Det er overraskende, hvad man kan,
når man ikke er besat af at finde sit livs kærlighed.
Du er en tyksak.
BOARDINGPAS - ARIANA MONTEO MUNCIA
Jeg tog til lanceringer for mere end en gratis øl.
- Ses vi i næste uge? - Ja.
Jeg læste bøger fra andre forlag og var interesseret i deres arbejde.
Vi udvekslede meninger.
Og jeg indså,
at ingen aner, hvad fanden de laver.
Og jeg var ærlig for første gang
over for mig selv og andre.
Kære boghandlere,
læsere og kolleger,
jeg sagde, at Mon FORTE klarer sig godt, men det passer ikke.
Det går dårligt.
I trykken.
Og det er min skyld.
Jeg har ikke lanceret en god bog i...
Jeg har ikke lanceret en god bog endnu.
Sonsoles Navarros' næste bog er en perle.
Forhåbentlig kan vi fejre den første udgave sammen.
- Hej. - Det var på tide.
- Nå? - De venter.
- Ja. Læg den på is. - Okay.
- Hvordan går det? Tak. - Tillykke.
- Tak, fordi I kom. - Vi ville ikke gå glip af det.
- Vi har noget til dig. - Nå?
Overraskelse.
En bryllupsinvitation?
- Nej. - En bryllupsinvitation!
Fra min fond. Vi har sponseret nogle fødder for dig.
Mange tak.
Det er 50 euro.
Jeg har kun 25. Jeg beholder højre fod, okay?
Hej, alle sammen.
Må jeg få jeres opmærksomhed?
Tak.
Bogen blev en succes,
og her er manden, som gjorde det muligt.
Javier har et talent.
Han så noget i mig, som jeg ikke har set i lang tid.
En forfatter.
Tak, fordi du holdt mig ud.
- Ja. - Og fordi du så mig.
Lad os fejre det. Javier betaler.
Nej, bogen betaler.
Tak.
Selv tak.
- Hvordan har du det? - Jeg er glad.
Hvad med kærligheden?
I stilstand.
- Nå? - Ja.
Jeg har en overraskelse.
- Har du? - Se.
- Hej. - Hej.
- Du er tilbage. - Hvorfra?
- Fra Australien. - Jeg tog ikke af sted.
Nej, jeg rejste ikke, fordi...
Fordi jeg tænkte:
"Hvad skal jeg der igen?" Jeg havde ikke lyst.
Jeg brugte pengene på at producere en podcast.
Jeg har det godt.
- Helt sikkert. - Ja.
Jeg håber, du har det godt.
- Går du allerede? - Ja.
Vi kunne have mødtes, hvis du var her.
Ja.
- Nej. - Nej?
Javi, jeg...
Jeg er ikke sikker på mange ting.
Men jeg ved, om jeg kan lide folk.
Jeg ser ingen fremtid i det.
Ja.
Okay, jeg går.
Farvel.
Jeg går. Farvel.
Vent.
Jeg tager med.
Hvorhen?
Det ved jeg ikke.
Hvor som helst.
Tekster af: Mila Tempels