Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫כוכבת הטלוויזיה פריס הילטון‬
‫הייתה במרכז תשומת הלב‬ ‫ביום רביעי בגבעת הקפיטול,‬
‫כאשר סיפרה למחוקקים‬ ‫כיצד חוותה טראומה והתעללות‬
‫כאשר שהתה במרכז‬ ‫לטיפול התנהגותי ביוטה, בהיותה בת 17.‬
‫חנקו אותי, קיבלתי סטירות,‬
‫גברים מהסגל צפו בי במקלחת.‬
‫זה קורה במדינה שלנו, לצעירים שלנו.‬
‫ואם זה יכול לקרות‬ ‫לפריס הילטון ולמשפחה שלה,‬
‫תחשבו על האנשים שלא יכולים להיות פה היום.‬
‫- אך הסיפור החל לפני 35 שנה במרכז אחר -‬
‫- …ועם אדם אחד -‬
‫הלכתי לישון במחשבה שלמחרת אלך לבית הספר.‬
‫הייתי בת 15.‬
‫הבית היה חשוך. ההורים שלי לא היו שם.‬
‫העירו אותי שני גברים, שעמדו לצד המיטה שלי.‬
‫הם היו גדולים. הם נראו כמו אנשי הרים.‬
‫הם אמרו, "קומי, תתלבשי. את באה איתנו".‬
‫הם אמרו לי שאם אנסה לברוח, הם יאזקו אותי.‬
‫הם תפסו אותי, והוציאו אותי בכוח מהבית שלי.‬
‫נלקחתי לשדה התעופה.‬
‫- צ'ק-אין -‬
‫- המראות -‬
‫הם שכרו מטוס פרטי.‬
‫כשהיינו במטוס, הוא שאל‬ ‫אם אני רוצה לדעת לאן אני טסה.‬
‫ואמרתי שלא.‬
‫כי לא רציתי שהם ידעו שאני פוחדת.‬
‫נכנסתי למכונית עם אישה‬ ‫שקראה לעצמה "חתולה מטורפת"‬
‫וגבר שקרא לעצמו "כלב מטורף".‬
‫ואני זוכרת שחשבתי לעצמי,‬ ‫"מה בדיוק הולך פה"?‬
‫הם הסיעו אותי ללב המדבר.‬
‫וראיתי אש ממרחק.‬
‫הם נתנו לי פתק,‬ ‫שנכתב על גב של מעטפה ריקה של חשבונות.‬
‫"זה לטובה. אנחנו אוהבים אותך."‬
‫- נאדין היקרה, זה לטובה.‬ ‫אנחנו אוהבים אותך. אמא ואבא -‬
‫ואז הבנתי שההורים שלי‬ ‫שילמו לאנשים האלה כדי שיחטפו אותי,‬
‫וייקחו אותי לתוכנית.‬
‫קדימה. אנחנו פה.‬
‫קדימה, לזוז!‬
‫קדימה!‬
‫צא מהטנדר!‬
‫קדימה! זוז!‬
‫ברוכים הבאים לצ'לנג'ר שבמדבר הדרומי.‬
‫ב-63 הימים הבאים אתם‬ ‫תהיו תחת השגחתי, תחת השגחת הצוות שלי.‬
‫אתם מבינים?‬
‫כן, אדוני.‬
‫אני לא שומע!‬
‫כן, אדוני!‬
‫איך מתמודדים כאשר ילד‬ ‫שאהבת וגידלת במשך 16 שנים‬
‫מתמרד פתאום,‬ ‫והופך למישהו שאת לא מזהה יותר?‬
‫שנות השמונים היו תקופה שהעולם השתנה בה.‬
‫היה חשש רציני‬
‫שהנוער האמריקאי פונה לכיוון לא נכון.‬
‫ננסי?‬
‫תודה.‬
‫יש היום במדינה שלנו‬ ‫מגפה של שימוש לרעה בסמים ובאלכוהול,‬
‫ואף אחד לא בטוח מפניה.‬
‫לא אתם, לא אני, ובטח שלא הילדים שלנו.‬
‫המדינה ניצבת בפני משבר‬ ‫בכל הנוגע להתמודדות עם ילדיה.‬
‫השאלה הייתה "מה לעשות?"‬
‫כשנראה ששום דבר אחר לא עובד,‬
‫ישנם הורים נואשים‬ ‫ששולחים את המתבגרים הבעייתיים‬
‫למה שנקרא "מחנות טיפול בטבע".‬
‫הם נועדו, כביכול, להסיט אותם‬ ‫מהרגליהם הרעים ומנטייתם להתמרד.‬
‫התוכנית היא פרי מחשבתו‬ ‫של סטיב קרטיזאנו בן ה-35,‬
‫סמל לשעבר בחיל האוויר.‬
‫בימינו, הרבה אנשים בחברה שלנו‬
‫נותנים לילדים תירוצים.‬
‫ילדים צריכים ללמוד שיעור חשוב,‬
‫להבין שהם אחראים על חייהם‬ ‫ונושאים בתוצאות של מעשיהם.‬
‫סטיב קרטיזאנו היה גאון,‬
‫דמות צבעונית מאוד,‬
‫הוא ידע הכול‬
‫על איך לתקן את כל הבעיות במשפחה‬ ‫באמצעות שיחת טלפון פשוטה.‬
‫הקטע עם סטיב הוא‬ ‫שאנשים או אהבו אותו או תיעבו אותו.‬
‫לדעתי הוא הקדים את זמנו.‬ ‫היה לו רעיון מצוין.‬
‫המרכז נקרא "קרן צ'לנג'ר".‬
‫הוא טוען שהוא משנה ילדים רעים‬ ‫באמצעות חוויות קשות.‬
‫אני חושבת שזה נהיה גדול מדי, מהר מדי.‬
‫הילדים נשחקים, עד שהם חוזרים להיות טובים.‬
‫הרעיון שמאחורי המרכז היה מצוין,‬
‫והליבה של מה שהוא עשה הייתה מרשימה למדי.‬
‫זה לא מה שאני והצוות שלי עושים.‬ ‫זה הטבע, פיל.‬
‫הוא חי גם היום.‬
‫התעשייה הזאת פשוט גדלה.‬
‫הבעיה היא שחלק מבני הנוער לא חוזרים.‬
‫בני נוער מוצאים את עצמם בתנאים אכזריים,‬
‫הרחק מהישג ידן של רשויות ארצות הברית.‬
‫מתי מדובר בהישרדות ובמשמעת,‬ ‫ומתי מדובר בהתעללות?‬
‫זה היה נורא.‬ ‫-מוות והתעללות.‬
‫העסק שלו הפך לאסון מוחלט,‬
‫אבל הוא קם מן האפר.‬
‫"אל תגידו 'מוות'."‬
‫- שיקום מהגיהינום: התבגרות מסויטת -‬
‫טוב, מר קרטיזאנו,‬
‫אנחנו מדברים על קרן צ'לנג'ר שלך.‬
‫הילד שלכם מתחצף אליכם?‬
‫יש לכם בבית חכמולוג?‬
‫מה אתם רוצים לעשות עם הילדים האלה?‬
‫מי יכול לחטוף את מי?‬
‫מי משגיח על האנשים‬
‫שמתיימרים להחזיר את הילדים לתלם?‬
‫וכמה מכל זה…‬
‫סטיב קרטיזאנו הקים את צ'לנג'ר ב-1988.‬
‫הם בעצם לוקחים ילדים‬ ‫מהמיטות שלהם באמצע הלילה.‬
‫ההורים כבר ויתרו על הזכויות ההוריות שלהם.‬
‫איפה זכויות הילדים בעסק הזה?‬ ‫אלה ילדים בני 16…‬
‫הילדים מקבלים זכויות‬ ‫כשהם לא הולכים לבית הספר,‬
‫כשהם משתמשים בסמים,‬ ‫וכשהם מתנהגים כמו אפסים רציניים.‬
‫מציגים בפניהם בחור גדול ומוצק, שאומר להם,‬
‫"עכשיו אתם שלי,‬
‫"ואני אוציא אתכם בכוח לטיול של 800 ק"מ‬
‫"לרוחב המדבר של יוטה".‬
‫קוראים לי שיער-סוס.‬
‫אתם תעשו כל דבר‬ ‫שחברי הסגל יגידו לכם לעשות. בלי להסס.‬
‫זה ברור?‬
‫כן, אדוני!‬ ‫-כן, אדוני.‬
‫זה ברור?‬ ‫-כן, אדוני!‬
‫תגידו לי שם, גיל ומאיפה אתם.‬
‫אפריל שמידט, 15.‬
‫בקול רם.‬ ‫-בוני לייק, וושינגטון.‬
‫אפריל שמידט, 15, בוני לייק, וושינגטון.‬
‫ביום הראשון, הילדים הבינו‬ ‫שהם בעולם אחר לגמרי‬
‫מהעולם שהם באו ממנו.‬
‫כדאי שתתחיל להתייחס לאמא שלך‬ ‫יותר טוב מאיך שהתייחסת אליה, נכון?‬
‫כן, אדוני.‬
‫זה לא משהו זמני.‬
‫היא הקריבה הרבה בשבילך.‬ ‫אתה מבין מה זה אומר?‬
‫כן, אדוני.‬
‫עכשיו מאוחר מדי לבכות.‬
‫היית צריך לחשוב על זה כשהיית מולה, נכון?‬
‫כן, אדוני.‬
‫עדיף לך שתתקן את זה לתמיד.‬
‫זה ברור?‬
‫כן, אדוני.‬
‫שברנו אותם.‬
‫אבל לא שברנו אותם‬ ‫כדי לפגוע בהם או כדי להעניש אותם.‬
‫שברנו אותם כדי להיפטר מכל החרא הישן‬
‫ולבנות מחדש…‬
‫לעזור להם להיות‬ ‫בני אדם טובים יותר וחיוביים יותר.‬
‫היו ילדים שכל כך פחדו, שהם כמעט התעלפו,‬
‫ולא הייתה לי בעיה עם זה,‬
‫כי רציתי שהם ירגישו קצת פחד.‬
‫בשביל הרבה מהילדים האלה,‬ ‫זה או זה או ללכת לכלא.‬
‫הילדים לא ישמחו להיות פה.‬
‫הם יהיו רעבים.‬
‫הם יהיו עייפים. הם יהיו מלוכלכים.‬
‫צריך לעשות דברים שעובדים.‬
‫אם נדבר איתם ורק נאהב אותם, לא נשנה אותם.‬
‫אתם מקשיבים לי?‬
‫כן, אדוני!‬
‫סטיב קרטיזאנו היה בחיל האוויר.‬ ‫אני הייתי בחיל האוויר.‬
‫אז כשהכרנו, היה לנו מכנה משותף.‬
‫הם חשב שבני הנוער‬ ‫זקוקים לדרך אחרת שתעזור להם.‬
‫הקדמנו את זמננו בהרבה.‬
‫זאת הייתה תוכנית באורך 63 יום,‬
‫והיו בה שלושה מקטעים שונים.‬
‫לקחנו אותם קודם כול לרמה הכי נמוכה.‬
‫נתנו להם את מה שהם היו צריכים,‬ ‫אבל לא בחינם.‬
‫לכל דבר היה מחיר.‬
‫סיפקנו להם אוכל, אבל האוכל היה במקום אחר.‬
‫הם היו צריכים ללכת ברגל כדי להגיע אליו.‬
‫לא הענשנו אף אחד.‬
‫למעשים שלנו יש השלכות, גם טובות וגם רעות.‬
‫אתה קובע אם ההשלכות‬ ‫יהיו שליליות או חיוביות.‬
‫אתם צריכים להבין,‬
‫לא מדובר על ילדים‬ ‫שהולכים לכנסייה בימי ראשון,‬
‫או שהולכים להרקדות נוער בימות השבוע.‬
‫אנחנו מדברים בעיקר על ילדים‬
‫שיצאו משליטה, ילדים אלימים,‬ ‫שינסו לפתות את הילדים שלכם,‬
‫שיתנו להם סמים,‬ ‫שיגנבו לכם את המכונית ואת התכשיטים.‬
‫הם כאן כי הם עושים מניפולציות,‬
‫והם למדו לעבוד על המערכת.‬
‫תמיד הייתי מעוררת מהומות,‬ ‫הכבשה השחורה של המשפחה.‬
‫כילדה בלי כוח,‬ ‫הכוח היחיד שיש לך הוא ההתנהגות שלך.‬
‫אז הייתי… כן, הייתי מתפרעת קצת.‬
‫כאילו, הייתי שותה, הייתי הולכת למסיבות.‬
‫אהבתי לעשן גראס.‬
‫הייתי קצת סטלנית. זה יכול להיות מדאיג.‬
‫היה לי חבר.‬
‫והוא היה מוכר בעיירה שלנו כעושה צרות.‬
‫ההורים שלי לא אהבו את זה שיצאתי איתו,‬ ‫ואמא שלי לא אהבה אותי.‬
‫היא ניסתה למצוא דרכים להיפטר ממני,‬ ‫מאז שהייתי בת 12.‬
‫אז ארזתי את הדברים שלי וברחתי מהבית.‬
‫הייתי בבית של אחותו של חבר שלי,‬ ‫והתחבאתי כשהמשטרה הגיעה.‬
‫השוטרים שלחו אותי הביתה להורים שלי…‬
‫אבל הם לא אמרו לי לאן אלך אחר כך.‬
‫ישנתי על האדמה, בלי אוהל,‬ ‫בלי כלום. כאילו, על אבנים.‬
‫קדימה, קומו! זאת לא קייטנה.‬ ‫זהו. קדימה, זוזו.‬
‫בבוקר הייתה שם חבורת ילדים.‬
‫ילדים רזים בחולצות קרועות.‬ ‫איזו נערה ניגשה אליי.‬
‫לעסתי מסטיק, והיא שאלה‬ ‫אם היא יכולה לקבל אותו.‬
‫היא רצתה את המסטיק שלעסתי.‬ ‫אמרתי לה שאין לו טעם.‬
‫היא אמרה שלא אכפת לה, אז אמרתי "בסדר".‬
‫ואז איזה נער ביקש את המרק שלי,‬
‫ועמדתי לתת לו את המרק.‬
‫ואז נערה אחת אמרה לי,‬ ‫"אל תיתני לו את המרק שלך.‬
‫"את צריכה אותו". אז אמרתי, "בסדר".‬
‫היו בערך 45 מעלות,‬
‫והלכתי בערך 800 ק"מ בנעלי התעמלות.‬
‫בעצם רק ניסיתי לשרוד.‬
‫תמשיכי ללכת. קחי.‬
‫תודה. פשוט תמשיכי ללכת.‬
‫בכל שלב, החיים השתפרו קצת.‬
‫לקבוצה השנייה הייתה עגלה.‬
‫הם יכלו לשים את הציוד שלהם בעגלה,‬ ‫אבל כולם היו צריכים לדחוף אותה.‬
‫בקבוצה השלישית, הבאנו להם מחבצת חמאה,‬
‫הבאנו להם פויקה.‬
‫בהתחשב בכל מה שקרה בחיים שלי באותה תקופה,‬
‫לא הפריע לי שהיה קשה, מאובק ומלוכלך,‬
‫ושלכולנו היה ריח נוראי.‬
‫התאמנו כאן על איזון בין דברים.‬
‫בכל מה שאנחנו עושים יש נשמה.‬
‫ככה זה היה תמיד, מאז ראשית הזמן.‬
‫החיים בבית היו קשים.‬
‫אמא שלי ואני כל הזמן רבנו.‬ ‫לא הלך לי טוב בלימודים.‬
‫ואז, בחודש שאחרי שאבא שלי נפטר,‬
‫באמת ניסיתי להתאבד.‬
‫טוב, תתאספו סביבי. תסתדרו בצורת פרסה.‬
‫התחושה הייתה אחרת.‬
‫הייתה בקבוצה אנרגיה אחרת,‬
‫ולא היה לי הרבה זמן‬ ‫לחשוב באמת על החיים שלי.‬
‫באותו זמן הייתי לגמרי במצב הישרדות.‬
‫זה היה מנחם.‬
‫אבינו שבשמיים,‬ ‫אנו מבקשים שתעזור לנו עכשיו,‬
‫שתכיר בקורבן שהחיה הזאת מייצגת עבורנו.‬
‫אנו מבקשים זאת בשמו של ישו הצלוב. אמן.‬
‫אמן.‬
‫שגשגתי שם.‬
‫ממש נהניתי להיות שם.‬
‫נראה לכם כמה דרכים לבשל.‬
‫אחת מהן היא בבור. נשתמש בקיבה כדי לבשל.‬
‫תתכוננו לערבב. תכניסו את הבשר.‬
‫פעם שאלו אותי‬ ‫איך אני יודע מתי הם מוכנים לחזור הביתה.‬
‫זה היה איך שהם נראו, ארשת הפנים שלהם.‬
‫היה להם ניצוץ בעיניים.‬
‫היה להם חיוך שלא הייתה דרך להוריד אותו.‬
‫לדעתי, רוב בני הנוער‬ ‫צריכים לבוא הנה ולשפר את עצמם,‬
‫וסביר שזה יהיה הדבר הכי טוב שיקרה להם.‬
‫לסטיב היה חזון, שכל אחד צריך טקס מעבר,‬
‫מעבר מהילדות לבגרות,‬
‫ולרוב הוא כולל…‬
‫משהו קשה מאוד.‬
‫זה פשוט כואב.‬
‫אני פשוט…‬
‫הרחקתי ממני את אמא שלי ואת אבא שלי.‬
‫ואז היא כתבה לי מכתב,‬ ‫וכתבה כמה היא אוהבת אותי ומתגעגעת אליי,‬
‫ושהיא רוצה שאחזור הביתה.‬
‫אבל אני צריכה להיות פה.‬
‫אם באמת אחזור הביתה מוקדם, זה לא…‬
‫כל המאמץ שהושקע ב…‬
‫לשנות אותי, פשוט יתבזבז.‬
‫הם עברו טקס מעבר, וזאת הייתה ההתחלה שלו.‬
‫כמה מכם שמחו להיות פה‬ ‫בדקה הראשונה אחרי שהגעתם?‬
‫אחד, שניים. כמה מכם שמחים להיות פה עכשיו?‬
‫כן.‬
‫כמה מכם למדתם משהו על עצמכם,‬
‫משהו שלא ידעתם כשהגעתם?‬
‫קשה להסביר את זה למישהו שלא מבין.‬
‫הרגשתי שהשגתי משהו.‬
‫בסוף של כל יום, הרגשתי שהשגתי משהו.‬
‫אנחנו משתפרים בזכות מאבקים, מבחנים וקשיים.‬
‫זאת משוואה פשוטה.‬
‫היו בתוכנית שלנו יותר מ-700 ילדים.‬ ‫שינינו חיים של מאות אנשים.‬
‫הילדים האלה צריכים את זה.‬ ‫אנחנו מצילים המון חיי אדם.‬
‫מת'יו היה נכלא‬ ‫בכלא לעבריינים צעירים או שהוא היה מת,‬
‫אם לא היינו ממשיכים לנסות לעשות משהו.‬
‫סליחה.‬
‫שתיתי הרבה. עישנתי הרבה גראס.‬
‫מדי פעם הייתי עושה אל-אס-די.‬
‫או שהייתי מעשן קצת פי-סי-פי.‬
‫בהמשך הרחוב יש גשר מעל מסילה,‬
‫והוא היה הולך לשם וקופץ על רכבות.‬
‫הוא היה מופרע.‬
‫היה לי כיף.‬
‫אבל בה בעת, הייתי נעצר כל הזמן,‬
‫בגלל אחזקת סמים וכאלה דברים.‬
‫אני מאמין שבאמת הייתי סוג של סיוט.‬
‫באותו זמן, המשטרה‬ ‫הייתה מגיעה הנה הרבה עם מת'יו.‬
‫הם היו מעכבים אותו,‬ ‫אולי כי הוא קנה אלכוהול.‬
‫לא משנה אם זאת הייתי אני,‬ ‫אבא שלו, בית ספר, המשטרה,‬
‫לא משנה מה העונש היה,‬ ‫זה פשוט לא שינה כלום.‬
‫היינו צריכים לחשוב מחוץ לקופסה.‬
‫מדובר על ילדים שמסתובבים‬ ‫במאורות סמים או בורחים מהבית,‬
‫הם יצאו משליטה, והם אמני המניפולציה.‬
‫הם מאשימים את כולם…‬ ‫-אמני מניפולציה.‬
‫ובגיל 25, כל התירוצים‬ ‫לכך שהם עזבו את התיכון,‬
‫או לכך שהם עשו סמים, לא ישנו יותר.‬
‫חשבתי לעצמי,‬
‫"אני לא יודעת מה עוד לנסות,‬ ‫אבל זה נשמע טוב".‬
‫הייתי שם רק… לא הייתי שם הרבה זמן,‬
‫אבל ממש רציתי לחזור למקדונלד'ס שלי בבית.‬
‫ולאוריאו שלי.‬
‫לגלידת ראונד טופ שלי.‬
‫לדברים הטובים שלי.‬
‫אבל המבוגרים כבר קיבלו החלטה,‬
‫אז חשבתי לעצמי, "פשוט תתמודד עם זה.‬
‫"אתה פה. תעבור את התוכנית.‬
‫"אחר תצא מפה ותלך לשתות בירה".‬
‫פשוט פחדתי שלא אוכל לחזור עוד הרבה זמן,‬
‫אבל חשבתי שהם לא יכולים להרוג אותי.‬
‫זה בדיוק מה שחשבתי.‬ ‫"הם לא יכולים להרוג אותי."‬
‫הערב נדבר עם אדם שאומר‬
‫להפסיק לפנק ולוותר על הפסיכיאטרים.‬
‫במקום זה, צריך להעביר למתבגרים מסר פשוט.‬
‫"תתאפסו. החיים הם לא פיקניק.‬ ‫צאו לקורס הישרדות."‬
‫סטיב היה אחראי על כל התוכנית,‬
‫כלומר פרסום, מכירות בטלפון,‬
‫ניהול הכספים של החברה והעובדים של החברה.‬
‫היא גדלה הרבה יותר מהר מכפי שהוא ציפה.‬
‫הוא היה תלוי באנשים בדרום יוטה,‬
‫שניהלו שם את התוכנית.‬
‫- ברוכים הבאים לאסקלנטה -‬
‫חשבתי שגדלנו יותר מדי ומהר מדי,‬ ‫ואני חושב שלא היינו מוכנים לזה.‬
‫אין להם מקלחות,‬ ‫שירותים, מיטות או חדר אוכל.‬
‫חלק מאנשי הסגל היו…‬ ‫למען האמת, הם היו ממלאי מקום.‬
‫במקום מיטות יש להם‬ ‫שמיכות שנפרסות על האדמה.‬
‫הם רצו לעזור,‬
‫אבל לא הייתה להם הבנה כמו שהייתה לנו.‬
‫הילדים יישאו באחריות למעשיהם.‬
‫אם תחלוק את האוכל שלך עם חבר רעב,‬ ‫שניכם תישארו בלי אוכל.‬
‫אם תגנוב אוכל, הידיים והרגליים שלך ייקשרו.‬
‫רוב אנשי הסגל היו צעירים מאוד.‬
‫והיה גם את שיער-סוס, שהיה המנהיג בשטח.‬
‫הבעיה הייתה שהוא האמין בסטיב קרטיזאנו.‬
‫סטיב קרטיזאנו קרא לנו מניפולטורים ושקרנים.‬
‫אז זה די הוטמע באנשי הסגל, לא להאמין לנו.‬
‫יש ילדים שאומרים, "יש לי בעיית גב",‬
‫או "כואבת לי הברך".‬ ‫אתה בודק בתיק הרפואי שלהם,‬
‫והם לא נפצעו בברך, לא הייתה להם בעיית גב.‬
‫אז כשאת אומרת שאת חולה,‬ ‫הם קוראים לך שקרנית.‬
‫בחייך, גבר, זה כואב. אלוהים!‬
‫בעיקרון, הם פשוט מנעו מאיתנו הכול.‬
‫אם הגישה שלך היא לא הגישה הנכונה,‬
‫תישאר פה יותר מ63 ימים,‬ ‫עד שהיא תהיה הגישה הנכונה.‬
‫ככל שהיינו שם יותר זמן,‬ ‫כך זה נהיה דומה יותר ל"בעל זבוב".‬
‫היינו אוספות את השיער עם טמפון, בגלל החוט.‬
‫לפעמים ילדים לא היו אורזים‬ ‫את התיק שלהם טוב,‬
‫והוא היה מתפרק תוך כדי הליכה,‬
‫אז הם היו מקבלים אבן‬ ‫על זה שהם לא ארזו כמו שצריך.‬
‫הייתי הולכת הרבה יותר מהר‬ ‫בלי האבן המטומטמת הזאת.‬
‫השתמשנו בחולצות בתור נייר טואלט,‬ ‫כי לא קיבלנו נייר טואלט.‬
‫את יכולה לדמיין שאת מטיילת במדבר‬
‫ונתקלת בחבורת ילדות‬ ‫מלוכלכות עם טמפונים בשיער?‬
‫היית חושבת "מה הולך פה?"‬
‫לא רציתי להמשיך לחיות במדבר.‬
‫בוקר אחד, פשוט סירבתי לקום.‬
‫המדריכים אמרו לי שאני חייב לקום.‬
‫אמרתי, "לא", והם אמרו, "קום!"‬
‫אמרתי, "לא.‬
‫"אתם לא תכריחו אותי לקום".‬
‫והוא הרביץ לי.‬
‫הוא ממש הרביץ לי.‬
‫היה מדריך אחר.‬
‫המדריך ההוא אמר לו לקשור את הקרסוליים שלי,‬
‫והוא התחיל לגרור אותי. וכן, זה כאב.‬
‫אבל אחרי שלושה מטרים בערך, הוא הפסיק.‬
‫הוא שאל, "עכשיו אתה מוכן ללכת?"‬
‫כאב לי.‬
‫אז הוא המשיך לגרור אותי.‬
‫העור התקלף מהגב שלי.‬
‫כל עשרה או 15 מטר‬ ‫הוא שאל ושאל, "אתה מוכן ללכת?"‬
‫וכל הזמן אמרתי, "לא".‬
‫"אתה לא תכריח אותי ללכת."‬
‫למחרת בבוקר סטיב קרטיזאנו הגיע.‬
‫הוא אמר לי לזכור שאני אשם במה שקרה,‬
‫ואז הוא הלך.‬
‫חשבתי, "אתה אמור להיות המדריך שלי.‬
‫"אתם אמורים לייצג אותי,‬ ‫ואתם מרביצים לי ככה."‬
‫על מי אני יכול לסמוך עכשיו?‬
‫שירותי הרווחה של המדינה הודיעו לי‬
‫שהם הוציאו בחור צעיר מתוכנית צ'לנג'ר,‬
‫ושהוא סבל מפציעות‬ ‫שאני צריך להיות מודע אליהן.‬
‫המפגש הראשון שלי‬ ‫עם התוכנית היה בתחילת 1990, נדמה לי.‬
‫אנשי הרווחה הודיעו לנו שהם לוקחים ילדים‬
‫עם כל מיני בעיות,‬
‫ילדים שסחרו בסמים ועשו סמים,‬
‫ושמו אותם עם ילדים‬ ‫שהיו פשוט יושבים כל היום על ספות,‬
‫ולוקחים אותם למדבר הקשוח,‬
‫ולא מעניקים לרשויות החוק גישה אליהם.‬
‫נעלתי את זה בזיכרון שלי,‬
‫למקרה שאצטרך להתמודד‬ ‫עם התוכנית הזאת בעצמי בעתיד.‬
‫נסעתי לבית החולים,‬
‫נכנסתי, ונדהמתי‬ ‫כשראיתי שם איש צעיר, מת'יו,‬
‫ואת המצב שהוא היה בו.‬
‫אחד מהרופאים המקומיים בדק אותו.‬
‫הוא אמר שהילד מצומק מרוב רעב.‬
‫הרופא ספר יותר משמונים‬ ‫צלקות, סימנים וחבורות‬
‫על הגב שלו ובחצי הגוף העליון שלו,‬
‫שנגרמו כשהוא נגרר על אדמת המדבר.‬
‫הוא אמר לי שהפצעים‬ ‫היו בשלבים שונים של החלמה,‬
‫ושהוא סבל התעללות מידי חברי סגל התוכנית.‬
‫איך הרגשת כשגילית שזה מה שקרה?‬
‫כעסתי. התעצבנתי. כי אמרתי לאנשי הסגל,‬
‫"אם תפגעו בילד או תתעללו פה בילד,‬
‫"יהיה לכם עסק איתי.‬
‫"אני אטפל בכם".‬
‫חלק מהדרכים שבהן‬ ‫עשינו דברים יכלו להיראות כמו התעללות.‬
‫כדאי שתתחיל להתייחס לאמא שלך‬ ‫יותר טוב מאיך שהתייחסת אליה, נכון?‬
‫בחלק מהדברים הגבול היה דק.‬
‫אני לא חושב שמישהו צריך לקבל מכות,‬
‫אבל יש זמן ומקום‬ ‫למה שנחשב בעיניי כענישה גופנית.‬
‫למשל הצלפה. הצלפה טובה יכולה לעשות נפלאות.‬
‫אתם מבינים?‬ ‫-כן, אדוני.‬
‫אני לא שומע!‬ ‫-כן, אדוני!‬
‫סליחה, יכול להיות שאני מיושן,‬ ‫אבל טבע האדם הוא שאנחנו זקוקים לגבולות.‬
‫אחרת יש אנרכיה, ואנרכיה זה דבר שלא עובד.‬
‫היא לא עבדה, והיא לא תעבוד.‬
‫מישהו מהתוכנית התקשר‬ ‫להגיד לי שלקחו את מת'יו לבית החולים,‬
‫אז חשבתי, "טוב, הוא מטופל בבית חולים,‬
‫אז הוא בסדר".‬
‫אז טסתי לשם. אנשים מצ'לנג'ר אספו אותי.‬
‫הם שילמו על מלון.‬
‫אבל ברגע שראיתי את מת'יו,‬ ‫זה נגמר. היינו בדרך הביתה.‬
‫הבנתי שזה מצב לא בטיחותי.‬ ‫כאילו, כבר בהתחלה.‬
‫החלק הכי קשה בלהיות שם?‬
‫הידיעה שההורים שלי עשו לי את זה.‬
‫התוכנית עלתה להורים שלי‬ ‫יותר מ-16,000 דולר ב-1989.‬
‫אז אני לא… זה היה הרבה כסף ב-1989.‬
‫בשלוש השנים האחרונות,‬
‫כמעט 800 בני נוער השתתפו‬ ‫בתוכנית, לדברי קרטיזאנו,‬
‫נתון שמתרגם לקרוב לעשרה מיליון דולר.‬
‫סטיב היה חכם. הוא ידע שזה הרבה כסף.‬
‫למה שנכעס על מישהו שיש לו עסק שמרוויח כסף?‬
‫הוא עשה המון כסף.‬
‫הוא הלך וקנה בית גדול ויפה.‬
‫קיבלתי רדיו!‬
‫הוא היה שוכר מכוניות.‬ ‫פעם הוא שכר למבורגיני.‬
‫זה לגמרי מנוגד לדברים‬ ‫כמו "אנחנו רק מנסים לעזור לילדים".‬
‫את יודעת?‬
‫זה היה ראוותני מאוד.‬
‫- סרט משפחתי של משפחת קרטיזאנו -‬
‫לא הייתי מעורבת בענייני הכספים.‬
‫אני יודעת רק שהייתה לנו הכנסה מכובדת,‬
‫אז אני חושבת שבאמת נכנס הרבה כסף,‬
‫אבל היה גם הרבה כסף שיצא.‬
‫הפעלת התוכניות הייתה יקרה מאוד.‬
‫מצאנו בית ביוטה.‬
‫הבית היה גדול, בערך 600 מ"ר.‬
‫מה דעתך, ג'ן?‬
‫קניתי סוס, והתחלתי לרכוב.‬
‫המצב היה ממש טוב,‬ ‫והעסק נראה כמו הצלחה גדולה.‬
‫אני חושב שבשלב הזה‬ ‫הוא התחיל לאבד את המיקוד.‬
‫ההר הזה נקרא הר פיפטימייל.‬
‫הוא משתרע על פני שמונים ק"מ, עד אגם פאוול.‬
‫זה גם חלק מרמת קפרוויץ.‬
‫זה היה מקום ממש רע לטיול רגלי של ילדים.‬
‫האזור הזה יכול להפוך לקטלני מהר מאוד.‬
‫- 27 ביוני, 1990 -‬
‫נסעתי עם שריף נוסף…‬
‫כשקיבלנו קריאה מהמוקד בריצ'פילד,‬
‫שמשתתפת בקרן צ'לנג'ר, נקבה,‬
‫הייתה בדרכה לבית החולים פנגוויץ'.‬
‫כשהייתי במשרד בפרובו,‬
‫קיבלנו הודעה ממחנה אחר,‬ ‫פה באזור, שהייתה תקרית.‬
‫אז סטיב לקח את הטלפון ושאל מה קורה,‬
‫וההתנהגות שלו השתנתה.‬
‫זה היה רציני למדי.‬
‫מיד עזבנו הכול.‬
‫הוא ואני טסנו לשם.‬
‫לא ידענו עד כמה מצבה קשה.‬
‫ידענו רק שקרה משהו רציני.‬
‫נחתנו ממש מול אמבולנס.‬
‫הם ביצעו בה החייאה,‬ ‫והיא הייתה מחוברת למכשירים.‬
‫עוזר הרופא הסתכל עליה,‬
‫ועוד לפני שעברו 45 שניות,‬ ‫הוא קבע את מותה. הוא אמר, "היא איננה".‬
‫סטיב היה הרוס בגלל זה.‬
‫הוא היה ממש הרוס בגלל זה.‬
‫אני בטוחה שהיה בו חלק שחשב שזאת אשמתו,‬
‫כי התוכנית הייתה שלו,‬
‫והוא היה זה שהביא את הילדים לתוכנית,‬
‫אבל הוא ידע גם שזה לא היה בשליטתו.‬
‫באותו שלב הוא לא בילה הרבה זמן בדרום יוטה,‬
‫אז אני חושבת שהוא הבין‬
‫שלא היה שום דבר שהוא היה יכול לעשות, בעצם,‬
‫שהיה יכול לשנות את התוצאה.‬
‫קריסטן צ'ייס שהתה‬ ‫שלושה ימים בלבד ברמת קפרוויץ.‬
‫היא התמוטטה ומתה‬ ‫אחרי טיול רגלי באורך שמונה ק"מ.‬
‫אני רוצה שתכירו את שרון פוקווה.‬
‫שרון החליטה לשלוח את בתה, קריסטן,‬
‫למחנה בטבע, אחרי שזו נכשלה בכיתה י'‬
‫ונטלה מנת יתר של נוגדי דיכאון.‬
‫היא הייתה אז בת 16.‬
‫שרון לא יכלה לדעת, כמובן,‬
‫שהיא לא תראה יותר‬ ‫את בתה היחידה כשהיא בחיים.‬
‫היא נראית שובבה.‬ ‫-כן. היא הייתה שובבה.‬
‫- שרון ודייוויד‬ ‫אמה ואחיה של קריסטן -‬
‫היא הייתה ממש מתוקה וחביבה ו…‬
‫היא אהבה להתלבש יפה ו…‬ ‫-כן, היא באמת אהבה את זה.‬
‫אבל קצת אחר כך, זה פשוט השתנה.‬
‫היא התמרדה.‬
‫כן, היא התמרדה. כן.‬
‫פשוט היה לה קשה.‬
‫לא ידענו מה לעשות, בעצם.‬
‫בשבוע הרביעי, הם יוצאים לארבעה ימים לבד.‬
‫כל הסמים יצאו מהגוף שלהם.‬
‫הם רוצים לחזור הביתה ולהיות‬ ‫שוב הילדים של ההורים שלהם, לקבל השכלה.‬
‫פשוט… את יודעת, את חושבת שזה יעזור.‬
‫גדלתי במשפחת חוואים במדבר הקשוח הזה.‬
‫אנשים שגדלו באזור הזה יודעים ומבינים‬
‫קשה קשוח המדבר יכול להיות.‬
‫אתה נמצא בין בורות מים‬ ‫שיכולים להיות במרחק של 15 ק"מ אחד מהשני.‬
‫אנשי הסגל לא קיבלו הרבה הכשרה.‬
‫חלקם היו משתתפים לשעבר בתוכנית.‬
‫נהיה לי ברור שזה מתכון לאסון.‬
‫שוטרים ממשרד השריף של מחוז קיין‬
‫פשטו היום על משרדי קרן צ'לנג'ר.‬
‫החוקרים מקווים שהתיקים יסייעו להם להחליט‬
‫אילו אישומים להגיש נגד הקרן.‬
‫באותו שלב אמרתי, בעצם,‬ ‫"אני ארד לשורש העניין,‬
‫"ואנחנו נעשה משהו בקשר לזה".‬
‫מקס ג'קסון הוא השריף של מחוז קיין,‬ ‫שם שוכנת קרן צ'לנג'ר.‬
‫הוא מספר שהוא מוצף בתלונות‬ ‫מצד הורים מכל רחבי המדינה.‬
‫החקירה הזאת לגמרי השתלטה על החיים שלי.‬
‫כל עוד הם שם, רשויות החוק יישארו עסוקות.‬
‫הפקידים של מחוז קיין‬ ‫החליטו שהם יהרסו אותי.‬
‫ואם הם לא יצליחו להגיע אליי אישית,‬ ‫הם יעשו את זה דרך התוכנית.‬
‫כשאתה שולח מישהו למדבר, והוא נופל שם,‬
‫והוא מציג סימנים‬ ‫של תשישות עקב חום, אתה מטפל בו.‬
‫החלוצים לא רק פורצים את הדרך,‬ ‫הם גם סופגים את החצים.‬
‫אני תומך נלהב בתוכניות האלה.‬
‫ראיתי כל כך הרבה חיים שהשתנו,‬ ‫וכל כך הרבה הורים אסירי תודה,‬
‫שאני מסרב לאפשר‬ ‫לחבורת בירוקרטים קטנוניים לקבוע,‬
‫כשהם אפילו לא טורחים לבוא ולראות בעצמם.‬
‫יש שם פוטנציאל גדול מאוד‬ ‫לעוד התעללות, ואולי לעוד מוות.‬
‫אנשי מחוז קיין האשימו‬ ‫את קרטיזאנו ואת קרן צ'לנג'ר‬
‫בגרימת מוות ברשלנות.‬
‫- …רשלנות שכוללת, בין השאר,‬ ‫את המקרים הבאים… -‬
‫אם סטיב היה מורשע, הוא היה הולך לכלא.‬
‫לא היה בכלל ספק.‬
‫והוא לא היה מסתדר טוב בכלא,‬ ‫אז הוא היה מודאג מאוד.‬
‫כי הוא ידע שאם הוא יפסיד‬ ‫במשפט, הוא ילך לכלא‬
‫וישאיר אם צעירה עם ארבעה ילדים קטנים.‬
‫מה נשמע?‬
‫אנחנו צופים שיהיו הרבה האשמות,‬
‫אבל נהיה מוכנים.‬
‫הם פשוט רצו לגמור אותו.‬
‫שמונה ילדים נוספים מצ'לנג'ר טוענים‬ ‫שהם הוכו, הורעבו ונקשרו לעצים‬
‫על ידי המפקחים בתוכנית.‬
‫לקרן צ'לנג'ר נוספו‬ ‫תשעה אישומים בהתעללות בילדים,‬
‫החל בקשירת ילדים לעצים‬
‫וכלה בגרירתם על האדמה הטרשית.‬
‫תביעות.‬
‫תביעות, תביעות ועוד תביעות התחילו להיערם.‬
‫התביעות הביאו‬ ‫לפרסום שלילי ניכר ברחבי ארצות הברית.‬
‫בכירים בצ'לנג'ר טוענים‬
‫שהתביעות עלו לתוכנית מיליוני דולרים.‬
‫התוכנית עלתה למשפחות עד 16,000 דולר.‬
‫אבל אחד ממקורות המימון‬ ‫העיקריים של קרטיזאנו‬
‫היה גביית כספים מחברות הביטוח של ההורים‬
‫בעבור "טיפול" בילדים.‬
‫לפתע חברות הביטוח רצו לקבל את הכסף בחזרה,‬
‫כי הם ראו את הידיעות‬ ‫ואמרו לעצמם, "רק רגע".‬
‫זה חשוב לי מאוד,‬ ‫כי אני יודע על עוד הרבה ילדים‬
‫שהתעללו בהם בתוכנית.‬ ‫אני חושב שזה לא צריך לקרות יותר.‬
‫התוכנית נסגרה.‬
‫לא הייתה לנו הכנסה. הלכתי לעבוד ב"סירס".‬
‫ואז בילינו שנה וחצי עד שנתיים‬
‫במאבק נגד התביעות.‬
‫התובעים ניסו להוכיח שוב‬ ‫שקרטיזאנו התעניין יותר ברווחים‬
‫מאשר בביטחונם של הצעירים הבעייתיים‬ ‫שהוא היה אמור לסייע להם.‬
‫הם משקרים כבר שנתיים. הם שיקרו.‬
‫הם הנוכלים הגדולים ביותר שנתקלתי בהם.‬
‫הטענה הייתה שקריסטן צ'ייס‬ ‫נשלחה לטיול קשה מדי,‬
‫ומתה ממכת חום בעקבות מאמץ.‬
‫בממצאי הנתיחה שלאחר המוות‬
‫התגלה שהאיברים הפנימיים שלה‬
‫התאימו במידת מה למכת חום בעקבות מאמץ,‬
‫אבל הממצאים התאימו גם לסיבות מוות אחרות.‬
‫זה כל מה שהייתי צריך להוכיח,‬ ‫שזאת לא הייתה מכת חום.‬
‫זה היה מרסק את סעיף ההריגה.‬
‫אני לא רופא, אבל היא נלקחה לרמה מדברית,‬
‫לגובה של כ-1,800 מטר,‬ ‫בחום של קרוב לארבעים מעלות,‬
‫כשהיא לא הייתה בכושר, ואולצה לצעוד.‬
‫אני אכן מאמין שהוא גילה רשלנות,‬
‫ושהרשלנות שלו הובילה‬ ‫למותה של קריסטן צ'ייס.‬
‫הצלחנו מאוד בדברים שעשינו.‬
‫הוא הכין את המיטה שלו,‬ ‫אני הכנתי את המיטה שלי, ושנינו ישנו בה.‬
‫למיטב הבנתי, מר קרטיזאנו,‬ ‫אכן הוגשו נגדך אישומים פליליים‬
‫בגין גרימת מוות ברשלנות.‬
‫נכון.‬
‫האם קרן צ'לנג'ר שלך‬ ‫הייתה אחראית למותה של קריסטן צ'ייס?‬
‫לא הכרתי את קריסטן. הייתי במרחק‬ ‫של 800 ק"מ כשהיא התמוטטה, במשרד…‬
‫אבל במקרה של קריסטן‬ ‫ובתשעה מקרים של התעללות,‬
‫בתביעות השונות שהוגשו נגדך,‬ ‫בצעדים של רשויות המס נגדך…‬
‫יש פה רמיזה…‬
‫אתה רגוע מאוד,‬
‫יחסית לאדם שנראה שהעולם שלו הולך להיחרב.‬
‫ביום של פסק הדין,‬
‫השופט שלח את המושבעים לקיים דיון.‬
‫המצב ממש לא נראה טוב מבחינת סטיב קרטיזאנו.‬
‫התנאים שבהם היא מתה‬
‫הצביעו במידה רבה‬ ‫על כך שהיא אולצה ללכת ברגל‬
‫בלי מים בחום העז.‬
‫הם יצאו בבוקר,‬
‫והם חזרו עם פסק דין רק בלילה.‬
‫הסיכויים היו נגדו,‬
‫כי הוא היה חייב להוכיח‬ ‫בבית המשפט שמדובר בתאונה.‬
‫המושבעים נכנסו, והשופט שאל,‬ ‫"מה פסיקתכם בסעיף זה?"‬
‫"זכאי, זכאי, זכאי, זכאי."‬
‫יצאנו משם. היה מרגש מאוד.‬
‫הטעות שסנגורים עושים לפעמים‬
‫היא שהם מנסים להוכיח תאוריה חלופית.‬
‫זאת טעות.‬
‫אתה צריך רק להראות‬
‫שהתאוריה של התביעה מוטעית.‬
‫אי אפשר לדעת בוודאות ממה היא מתה.‬
‫שיערנו שייתכן שמדובר בהלם עקב הרעלה.‬
‫שיערנו שייתכן שמדובר בהלם זיהומי.‬
‫זאת לא הייתה מכת חום בעקבות מאמץ.‬
‫או שלפחות היה ספק סביר.‬
‫זאת הייתה הקלה עצומה.‬
‫הקלה שאי אפשר לתאר.‬
‫זה היה חייב להיגמר, וזה מה שרציתי.‬
‫אחרי שנתיים, זה היה‬ ‫חייב להיפסק, ואני שמח שזה נגמר.‬
‫הרגשנו שהתפילות שלנו נענו.‬
‫פשוט לא האמנו. עדיין.‬
‫אחרי כמה? 32 שנים?‬
‫אנחנו ממש מתגעגעים אליה.‬
‫מאוד.‬
‫אף אחד לא היה אחראי לזה. זה משהו שקרה.‬
‫אני לא יודע אם זה נשמע קר לב,‬ ‫אבל זאת המציאות.‬
‫- מבקריו של קרטיזאנו… -‬
‫לא רצינו יותר פרסום.‬
‫לא רצינו יותר מתח ועומס.‬
‫דאגתי לילדים שלי ולהשפעה עליהם,‬
‫ורציתי שהוא יפסיק לנהל תוכניות לנוער.‬
‫אבל זה היה כאילו‬ ‫שהוא ממש לא ידע מה עוד הוא יכול לעשות.‬
‫תמיד היה לי כישרון לעבודה עם ילדים.‬
‫אני יכול להבין אותם. הייתי שם.‬
‫כשהם רוצים לספר לי על הבעיות שלהם,‬ ‫אני אומר להם, "טוב, בוא נשווה, חבר.‬
‫"אתה רוצה לדבר על החיים הקשים?‬ ‫בוא נדבר על זה.‬
‫"אני הצלחתי להתגבר על זה. גם אתה יכול".‬
‫זה סטיב כשהוא היה בן ארבע או חמש.‬
‫זאת אינז.‬
‫כשהוא היה תינוק,‬
‫אבא שלו ואמא שלו מסרו אותו,‬
‫והוא אומץ בידי בני זוג בשם טרוי ואינז.‬
‫היא הייתה הרוסה‬
‫כשההורים הביולוגיים שלו לקחו אותו בחזרה,‬
‫בגיל שנתיים בערך, נראה לי.‬
‫איזה רקע יש לך? מה ההכשרה שלך?‬
‫זה משתנה. אני בעיקר‬ ‫בוגר של האוניברסיטה של החיים הקשים.‬
‫המקום שאני בא ממנו, החיים שלי.‬
‫אמא שלי הייתה מכורה להרואין וישבה בכלא.‬
‫היא נהרגה כשהייתי בן 17.‬
‫אבא שלי היה די חם מזג.‬
‫הדרך שלו לטפל בבעיות הייתה פשוט להרביץ.‬
‫היו לו קשיים בחטיבת הביניים ובתיכון.‬
‫זה לא היה קל.‬
‫הוא לא ממש רצה‬ ‫להיכנס לעסק הבטון של אבא שלו,‬
‫אז הוא הצטרף לחיל האוויר.‬
‫זה שינה את החיים שלו,‬ ‫והפך אותו לאדם מלא הביטחון שהוא הפך להיות.‬
‫השילוב של הטירונות, של אימוני ההישרדות‬
‫ושל כל הדברים שהוא חווה בחיל האוויר,‬
‫הדברים האלה עזרו לו‬ ‫להתבגר ולהפוך לאדם אחראי יותר.‬
‫אז הוא באמת האמין שזאת דרך טובה‬
‫לעזור לאנשים צעירים,‬
‫דרך שתבנה את הביטחון העצמי שלהם‬ ‫ותעזור להם לקבל החלטות טובות יותר בחיים.‬
‫אבל אחרי שהמשפט נגמר והוא זוכה…‬
‫רציתי שהוא ימצא דרך אחרת‬ ‫לעזור לפרנס את המשפחה.‬
‫והוא מצא?‬ ‫-לא.‬
‫לא.‬
‫שיעור הפשיעה האלימה של קטינים‬ ‫בארצות הברית זינק ביותר מ-25 אחוזים‬
‫בעשור האחרון.‬
‫אני מריח מריחואנה, והאף שלי לא משקר.‬
‫כשהגענו לשנות התשעים,‬ ‫הורים עדיין התקשו להתמודד עם השאלה,‬
‫"מה לעשות עם הילד הזה?"‬
‫נראה שזה בהחלט נכון,‬ ‫ילדים מעשנים המון גראס,‬
‫אולי אפילו באותה מידה שהם עשו זאת פעם.‬
‫סטיב ידע שתוכניות טיפול בטבע‬ ‫יכולות עדיין לעזור להמון משפחות,‬
‫אבל בכל מקום שהוא ניסה לפנות אליו,‬
‫שירותי הרווחה היו מפסיקים את הפעילות שלו.‬
‫הוא הוכנס בעצם לרשימה שחורה.‬
‫אבל אני חושב שקרטיזאנו נהנה‬
‫מכך שהוא תמיד הצליח להערים על הרשויות‬
‫ולהתחיל מחדש במקום אחר,‬ ‫שבו איש לא מכיר את שמו.‬
‫היי, חבר'ה. מה נשמע? ידעתי שתהיו פה.‬
‫בסופו של דבר הוא הגיע לאיי הבתולה,‬
‫נדמה לי שלאי סנט תומס.‬
‫כעיתונאי, חשבתי, "אני אנסה לתפוס אותך.‬
‫"אני אנסה".‬ ‫כי בתי המשפט לא התכוונו לעשות כלום.‬
‫בית המשפט היחיד שהיה לנו‬ ‫היה בית המשפט של דעת הקהל.‬
‫אתה הופך אבן אחת,‬
‫ומתחתיה יש עוד אבן שצריך להפוך.‬
‫"סטיבן קרטיזאנו, ש'תוכנית צ'לנג'ר לטיפול‬ ‫בנוער בטבע' שניהל ביוטה הוצאה מחוץ לחוק,‬
‫"אחרי שנערה שהייתה תחת השגחתו מתה במדבר,‬
‫"חזר לעניינים.‬
‫"כעת הוא מנהל תוכנית‬ ‫בשם 'הלת' קר אמריקה'."‬
‫הוא עדיין עושה את זה.‬
‫כשרק הכרנו, הוא למד קולנוע, למעשה.‬
‫הוא השתמש ברקע הזה כדי להפיק סרט מכירות.‬
‫הוא יצר סרט ממש נחמד,‬ ‫מופק היטב, עם שחקנים.‬
‫בדרך כלל, סוג המרד שרואים בימים הראשונים‬
‫הוא מרד ממש עדין, אפשר לומר.‬
‫הם קצת איטיים.‬
‫הם מושכים רגליים.‬
‫הם לא רוצים שהכול ילך חלק.‬
‫במקום הליכה ברגל, הם שמו ילדים‬ ‫על… סירות, אם אני זוכר נכון.‬
‫נכון? זה מה שהיה שם.‬
‫היי, מה את עושה?‬
‫היי, תירגע.‬
‫מה את עושה?‬ ‫-תירגע!‬
‫חשבתי, "רגע, רגע.‬
‫"הוא לא הורתע מהעובדה שהוא בדיוק זוכה‬
‫"מרשלנות שגרמה למותה‬ ‫של בת 16 שהייתה תחת השגחתו,‬
‫"ומה הוא עשה? אתם צוחקים, נכון?"‬
‫דן!‬
‫באופן טבעי, בתוכנית מהסוג הזה,‬
‫חלק מהילדים יהיו תוקפניים יותר מאחרים.‬
‫דן, בפרט, היה תוקפני מאוד.‬
‫סטיב עבר לרמה הבאה,‬ ‫ואמר, "אני אגבה עוד יותר כסף".‬
‫הרעיון השתנה מהמדבר הקודר ביוטה‬
‫ולימוד של כישורי הישרדות‬
‫למשהו שקצת יותר דומה‬ ‫לשיט תענוגות בים הקריבי.‬
‫אני אשגיח עליך ואעזור לך,‬ ‫אבל אני לא אעשה את זה במקומך.‬
‫אם לא תרכיב אותו כמו שצריך,‬ ‫תצטרך לסבול איתו.‬
‫יכול להיות שהם יטילו עוגן איפשהו,‬
‫וירדו מהסירה לזמן מה,‬
‫אבל בתשע מכל עשר פעמים‬ ‫לא יהיה אף אחד סביבם.‬
‫אתם מכירים את החוקים. אנחנו הולכים ביחד‬
‫ואוכלים ביחד. אלה החוקים.‬ ‫-אנחנו לא צריכים אותם!‬
‫הוא הצליח למשוך כמה מהמשפחות‬ ‫האמידות ביותר בתולדות ארצות הברית.‬
‫משפחת רוקפלר.‬
‫נכדו של המושל המנוח של ארקנסו,‬
‫הוא נשלח לשם,‬
‫והכול מתוך אמונה‬ ‫שמדובר בתוכנית לגיטימית ואמינה,‬
‫שעוזרת לילדים למצוא איזון,‬
‫ושהם יחזרו מלאי כבוד, כמו חדשים.‬
‫נאלצנו פשוט להתמודד עם זה‬ ‫בצורה ישירה ומבוקרת.‬
‫זה היה כמעט משהו שהיינו חייבים לעבור.‬
‫והכול הסתדר. בסוף היינו קרובים מאוד.‬
‫הלכתי לאיזה רופא, והוא העלה את זה…‬
‫נדמה לי שבפני אמא שלי…‬
‫ואחר כך קיבלנו את הסרט של הלת' קר אמריקה.‬
‫מה אתה חשוב שאתה רוצה לעשות באמת?‬
‫לא יודע. אני רוצה חופש או משהו כזה.‬
‫המפתח לטיפול באדם צעיר הוא מערכת יחסים,‬
‫ואם אין להם מערכת יחסים…‬
‫הסרט עצמו היה משכנע מאוד.‬
‫…להשיג את הדברים שהם יכולים להשיג.‬
‫בשנות העשרה שלו, אדם יצא לגמרי משליטה.‬
‫הוא לא סבל את אמא שלו.‬
‫נדמה לי שהוא זרק עליה סכינים כמה פעמים.‬
‫אני זוכר את זה.‬
‫הייתי ילד זועם,‬
‫ואני חושב שהשתמשתי בעובדה שאני מאומץ‬ ‫כתירוץ לכך שאני כזה.‬
‫היינו נואשים, והיינו חייבים לעשות משהו.‬
‫אני חשוב שכולכם יודעים למה אתם פה.‬
‫לא לקחתם אחריות על המעשים שלכם.‬
‫הגיע הזמן שתלמדו את זה.‬
‫הייתי זקוק לסוג כלשהו של הנחיה בחיים,‬ ‫כי לא היה לי דבר כזה, בעצם.‬
‫אבא שלי עבד כל הזמן.‬
‫אז טסתי לסנט תומס.‬
‫הייתי מוכן למשהו שונה.‬
‫הייתי מוכן להשתפר, לעבוד על עצמי.‬
‫בשישה וחצי החודשים שאחר כך,‬ ‫התוכנית בהחלט שינתה את חיי.‬
‫היא שינתה פחות או יותר הכול.‬
‫נפגשתי עם סטיב לראשונה כשטסתי לקוסטה ריקה.‬
‫אדם היה שם כבר זמן מה.‬
‫לא ראינו אותו, והם חשבו‬ ‫שזה יועיל אם נבוא לבקר אותו.‬
‫מה היית אומר לאבא שלך אם הוא היה פה עכשיו?‬
‫הייתי מחבק אותו חיבוק גדול.‬
‫אז עדיף שתסתובב.‬ ‫-תסתובב. אני פה.‬
‫זה מרגש מאוד.‬
‫אני לא אדם רגשי במיוחד,‬ ‫אבל זה ממש ריגש אותי.‬
‫חשבתי לבוא לבקר.‬
‫רוב האנשים שאני מדברת איתם,‬ ‫שעברו חוויות כאלה…‬
‫אי אפשר לדבר עליהן‬ ‫בלי לחוות מחדש את הטראומה,‬
‫לפחות חמש שנים.‬
‫יכול להיות שאת ילדה מפונקת‬ ‫שמתלוננת, אבל לאף אחד לא אכפת.‬
‫אם להורה שלך לא אכפת ממך,‬
‫אז לאף אחד לא אכפת.‬
‫כאילו, מי שולח את הילד שלו לדבר כזה?‬
‫ההורים שלי באו לאסוף אותי,‬
‫ואמא שלי לא רצתה להתקרב אליי, כי הסרחתי.‬
‫נכנסנו למכונית,‬
‫והיא פתחה את החלון,‬ ‫כאילו, "וואו, היא מסריחה".‬
‫כאילו, "מה נסגר? מה הבעיה שלכם?"‬
‫אני לא אשכח את זה שסיימת את התוכנית.‬
‫היית נקי כבר זמן מה.‬
‫כן.‬
‫חזרת לאטלנטה, ופשוט, אתה יודע…‬
‫עבר בערך שבוע עד שהכול התחיל שוב.‬
‫לא, נדמה לי שזה היה בערך חודש,‬ ‫ואז חזרתי למנהגים הישנים שלי.‬
‫כן. לא השתנה הרבה.‬
‫למען האמת, בטח הייתי צריך‬ ‫להשאיר אותך שם עד סוף החיים.‬
‫אז היה…‬
‫עד סוף החיים?‬ ‫-כן, בג'ונגל.‬
‫- סולט לייק טריביון -‬
‫את המידע הראשוני קיבלתי מתחנת מחקר‬
‫באי סנט ג'ון.‬
‫הם סיפרו לי שחבורת ילדים‬ ‫וכמה מבוגרים הגיעו בסירה‬
‫ואמרו להם שהם שם בסוג של אימון‬
‫בשביל ארגון בשם "הלת' קר אמריקה".‬
‫אבל אז הם שמו לב שהילדים מוזנחים מאוד,‬
‫ושלא הייתה שם שום מסגרת.‬
‫אז ראש תחנת המחקר‬
‫התקשר למשרד רישוי העסקים‬ ‫באיי הבתולה של ארה"ב,‬
‫ולא היה שום דבר בשם "הלת' קר אמריקה"‬
‫שקיבל רישיון לנהל עסק‬ ‫באיי הבתולה של ארה"ב.‬
‫הפעילות הייתה חשאית לגמרי.‬
‫לא התקבלו שום אישורים.‬
‫הם לא קיבלו הכרה מרשויות החוק.‬
‫לא היו שום ביקורות‬ ‫של רשויות בריאות הציבור.‬
‫הם פשוט הופיעו משום מקום,‬
‫הטילו עוגן, והתחילו‬ ‫"טיפול בטבע" באי טרופי.‬
‫אז כשהרשויות התחילו להתמקד בהם,‬
‫קרטיזאנו החליט שזה הזמן לצאת משם.‬
‫הקברניט הפליג מסנט ג'ון לאי אחר,‬
‫שהיה פחות או יותר לא מיושב.‬
‫הילדים לא באמת ידעו מה קורה.‬
‫הם היו ממש כמו אסירים במחנה טיפולי צף,‬
‫שלא מתבצע בו שום טיפול.‬
‫והם שם, בלב ים, במשך חודשים בכל פעם.‬
‫היי, אבא, אנחנו אוהבים אותך.‬
‫חג המולד לא יהיה אותו דבר בלעדיך.‬ ‫אנחנו מתגעגעים אליך מאוד.‬
‫ביי, אבא.‬ ‫-ביי!‬
‫הייתי בהלת' קר אמריקה תשעה חודשים.‬
‫אף פעם לא ידענו לאן אנחנו שטים,‬
‫כמה זמן נהיה שם או מה התוכנית.‬
‫זה תמיד נראה‬ ‫כאילו שאנחנו מנסים להגיע לאנשהו,‬
‫פשוט עברנו מאי לאי,‬
‫ונשארנו שם מספיק זמן‬ ‫כדי להשיג מצרכים חיוניים.‬
‫שטנו מאיי הבתולה לפורטו ריקו לאי מונה.‬
‫לרפובליקה הדומיניקנית.‬
‫האיטי. משם שטנו לג'מייקה.‬
‫ומשם לוונצואלה ולקרטחנה בקולומביה.‬
‫אלה לא מקומות קרובים.‬
‫הם מפוזרים ממש בכל רחבי הים הקריבי.‬
‫פחדתי ממה שעמד לקרות.‬
‫פשוט… ממש קשה להסביר את זה.‬
‫את אף פעם לא יודעת מתי תחזרי הביתה,‬
‫את פשוט מרגישה שזה נמשך לנצח.‬
‫את מרגישה שאף פעם‬ ‫לא תהיי מספיק טובה כדי לחזור הביתה.‬
‫בסוף גיליתי שבתוכנית יש רק חמישה ילדים,‬
‫ששטים בקטמרן.‬
‫וכעבור מספר שבועות,‬ ‫הם היו קרובים לחופי פורטו ריקו.‬
‫כמה מהילדים החליטו שהם חייבים לצאת משם.‬
‫הם ניסו למצוא מישהו‬ ‫שיאמין להם, שידבר איתם,‬
‫כאילו, "היי, ברחנו משם. תעזרו לנו!"‬
‫לקברניט כל כך נמאס‬ ‫מזה שהילדים ברחו כל הזמן,‬
‫שהוא החליט, "אני אקשור אותם במכונית,‬ ‫אכרוך לולאות סביב הצוואר שלהם,‬
‫"ואקשור את החבל למכונית,‬ ‫כדי שהם לא יברחו".‬
‫הרשויות בפורטו ריקו הסתערו עליהם,‬
‫במחשבה שזה איזשהו סוג של פשע מאורגן.‬
‫הילדים חזרו הביתה והתחילו להגיד להורים,‬
‫"אתם יודעים לאן שלחתם אותי?"‬
‫הרשויות התערבו,‬ ‫רשויות הבריאות בפורטו ריקו.‬
‫בשורה התחתונה, לא היה להם רישיון,‬ ‫לא היה להם אישור לעשות את מה שהם עשו,‬
‫וקרטיזאנו, כהרגלו,‬ ‫היה קשוח איתם ואז נטש אותם.‬
‫הוא לא היה בתמונה.‬
‫אז מבחינה עיתונאית,‬ ‫כולם חשבו שהוא ירד למחתרת.‬
‫שהוא ימצא מקצוע אחר.‬
‫איבדנו הכול.‬
‫הכסף שהגיע אליו עבור התוכנית,‬
‫ששימש אותו עבור התוכנית,‬
‫לא זכור לי שראיתי ממנו משהו.‬
‫ידעתי שהמצב הכלכלי די רע.‬
‫"אי אפשר לקנות את זה.‬ ‫אי אפשר לעשות את זה."‬
‫באותה תקופה, לא הבנתי כל כך הרבה.‬
‫כן, לא היה לנו כלום.‬
‫אבא שלי היה מבריק.‬
‫הוא פשוט האדם הכי חכם שהכרתי אי פעם.‬
‫הוא היה יכול לעשות המון דברים.‬
‫אז אמרתי, "אבא, בבקשה, תעשה משהו אחר".‬
‫כעסתי עליו, כי רציתי שהוא יעשה‬ ‫משהו אחר, כדי שיהיו לנו חיים רגילים.‬
‫רציתי רק שהמשפחה שלנו תהיה רגילה.‬
‫- דייוויד‬ ‫בנם של סטיב ודבי -‬
‫טוב מאוד.‬
‫כן. היי.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫אתה יכול להסתכל על הדינוזאור שלמעלה?‬
‫כן, יופי.‬
‫כשדייוויד היה בכיתה ב', הוא היה ביישן.‬
‫אתה יכול להסתובב אל הקיר? פה.‬
‫אבל כשהוא הגיע לגיל 12, הוא התחיל להסתובב‬
‫עם ילדים שאהבו לשתות‬ ‫ולעשן מריחואנה וכאלה דברים,‬
‫ונראה לי שמהר מאוד הוא גילה‬ ‫שהביישנות שלו הייתה נעלמת.‬
‫הוא התחיל להשתמש ממש ממש הרבה.‬
‫לא היו לו מעצורים…‬
‫לדייב לא היה שום סף, בסדר?‬
‫הוא רצה לעשות כמה שיותר סמים‬ ‫כל הזמן, ולא משנה מה.‬
‫זה פשוט הלך והתדרדר.‬ ‫הוא נכנס עמוק לקטע של הסמים.‬
‫היה ממש קשה. עבדתי אז במשרה מלאה.‬
‫סטיב עבד בעבודות מזדמנות פה ושם.‬
‫סטיב קרטיזאנו היה עדיין משוכנע‬
‫שטיפול בטבע הוא עסק טוב.‬
‫אז סטיב יצר קשר עם כמה אנשי עסקים‬
‫שרצו להקים תוכנית בסמואה.‬
‫סטיב הפך ליועץ.‬
‫אבל העבר של סטיב קרטיזאנו‬ ‫התחיל להשיג את סטיב קרטיזאנו,‬
‫אז הוא היה מציג את עצמו‬ ‫בפני הורים בשם סטיב מייקלס.‬
‫סטיב הצליח להקים ולהפעיל‬ ‫את התוכנית בסמואה.‬
‫אז החלטנו שאנחנו צריכים‬ ‫לשלוח את דייוויד לשם.‬
‫שלחנו שני גברים שיחטפו אותו,‬
‫כמו שעשינו עם תלמידים אחרים,‬ ‫ושלחנו אותו לסמואה.‬
‫- פסיפיק קוסט אקדמי, סמואה -‬
‫מה זה? זאת הכניסה?‬
‫זה השומר במירכאות.‬
‫הוא דואג שלא ייכנסו הנה‬ ‫אנשים שלא אמורים להיות פה.‬
‫יש שם שלט גדול.‬
‫נכון, הנה השלט, "פסיפיק קוסט אקדמי".‬
‫המקום שונה מאוד ממה שרואים בעלונים.‬
‫התוכנית נמכרה לאמא שלי‬ ‫באמצעות עלון, עלון ממש יפה.‬
‫זה נראה כאילו שאתה יוצא לנופש.‬
‫העלות הייתה בין 25‬ ‫לשלושים אלף דולר, תלוי בילד.‬
‫איך אמא שלך שילמה עבורה?‬
‫היא מכרה את הבית שגרנו בו.‬ ‫זה היה שינוי די גדול מבחינתנו.‬
‫ואיך היו הילדים האחרים?‬
‫הכרתי אחת מהן כשהייתי שם, אמבר.‬
‫הכרתי אותה מקוסטה מסה.‬
‫היו לנו חברים משותפים,‬ ‫והיינו ביחסים טובים.‬
‫הסתכלנו אחד על השני,‬ ‫וחשבנו, "לא ייאמן! איך זה קרה?‬
‫"איך מישהו שאני מכירה מהבית‬ ‫מגיע הנה, לסמואה, מכל המקומות שבעולם?"‬
‫שמחתי. הרגשתי הקלה.‬
‫פגשת פעם את סטיב קרטיזאנו?‬
‫פעם אחת.‬
‫הוא קפץ לבקר כדי לבדוק מה עם הבן שלו,‬
‫וזה מוזר‬
‫שהוא שלח את הבן שלו לאחד מהמחנות שלו.‬
‫סטיב קרטיזאנו אמר,‬
‫"אתה צריך לעזור לאחרים‬ ‫וללמד אותם מה שאתה יודע",‬
‫אז עניתי, "אתה מתכוון להיות סגל זוטר?"‬
‫והוא אמר כן. כולם רוצים להיות בסגל הזוטר.‬
‫אתה בפסגה. אתה מקבל‬ ‫יחס יותר טוב, אוכל יותר טוב.‬
‫אני אהיה זה שיגיד לאחרים מה לעשות,‬
‫ואכריח אותם לעשות את זה אם הם לא ירצו.‬
‫הוא פשוט הציע לי שיהיה לי יותר קל.‬ ‫"כן, אני מסכים."‬
‫אבא שלי היה ממש מלא תקווה.‬
‫לדייב הלך מעולה.‬
‫אבא שלי עבד, וזה היה יותר עקבי.‬
‫הכול היה ממש טוב,‬ ‫ואז, כמובן, כמו תמיד, הכול…‬
‫יצרה איתי קשר עורכת דין‬
‫שהייתה לה קלטת וידאו,‬
‫שצולמה על ידי אבא ובן שהיה בתוכנית,‬
‫והם רצו להראות לי.‬
‫אז נסעתי לפגוש את עורכת הדין במשרד שלה.‬
‫הם עמעמו את האורות, הטלוויזיה הבהבה קצת,‬
‫והקלטת הייתה באיכות ממש גרועה,‬
‫אבל היה ברור שהיא צולמה בג'ונגל,‬
‫ואני חושב שהרושם הראשוני שלי היה‬
‫שזה משהו שאפשר היה לראות‬ ‫במחנה שבויים בווייטנאם.‬
‫כן. הייתי בבידוד חודש וחצי,‬ ‫כי הייתי השפעה רעה.‬
‫הם לא יכולים להשוות. השיא שלי.‬
‫שלושה חודשים וחצי, מותק. שלושה וחצי.‬
‫אפילו לא ראו שהם נערים.‬ ‫הם היו כחושים ומלוכלכים.‬
‫הם היו מכוסים‬ ‫מכף רגל ועד ראש בעקיצות חרקים.‬
‫לא משנה כמה אני רע, לא מגיע לי לקבל מכות.‬
‫כן, גם לי.‬
‫הם חיו ממש כמו חיות, פשוטו כמשמעו.‬
‫- 30 ביוני, 2001 -‬
‫אני פה כבר כמעט שנה.‬
‫קיבלתי פה מכות בערך שבע פעמים.‬
‫אמא, אבא, אני רוצה לחזור הביתה. תודה.‬
‫אתה בן 18?‬ ‫-אני בן 18.‬
‫לא חוקי להחזיק בי פה,‬ ‫אבל הם מסרבים לשחרר אותי.‬
‫זאת המיטה שלי, וזאת המיטה של ברנדון.‬
‫אלה אבנים, ויש קצת חציר.‬
‫כשהגעתי, לא היה שם כלום.‬ ‫זאת הייתה קרחת יער בג'ונגל.‬
‫הנערים האחרים בנו את המקום.‬
‫סללנו דרכים. חפרנו תעלות כדי להטמין צנרת.‬
‫התקנו ביוב.‬
‫התקנו הכול, את כל התשתיות הכלליות שצריך‬
‫כדי שהמקום יהפוך למשהו‬ ‫שיכניס לבעלי הבית כסף.‬
‫זה היה מחנה לעבודות כפייה.‬
‫כשברחתם, מה קרה כשהם החזירו אתכם?‬
‫הם פירקו לנו את הצורה במכות,‬ ‫והכריחו אותנו להישאר כל הלילה על הידיים…‬
‫על הברכיים, עם הידיים מעל הראש.‬
‫מה שהיכה בי אחרי שראיתי את הסרט‬
‫הייתה ההבנה שזה הפרק האפל ביותר‬ ‫שאני זוכר בכל הסאגה של קרטיזאנו.‬
‫הייתה תחושה של משהו זדוני הרבה יותר.‬
‫ההתעללות, המצב, התנאים,‬ ‫הם נראו הרבה יותר גרועים.‬
‫היי, אני אמבר מישל.‬
‫אתה רוצה לדעת כמה זמן אני פה?‬
‫כן.‬ ‫-אני פה כמעט 16 חודשים.‬
‫בערך בתאריך הזה בשנה שעברה,‬
‫קשרו אותי,‬
‫זרקו אותי על האדמה, ו…‬
‫שיט. אנשי הסגל מקשיבים.‬ ‫הם יבואו הנה עכשיו.‬
‫אל תדאגי.‬
‫אז ניקינו שולחנות.‬
‫הבהרתי להם שסיימתי.‬
‫אמרו לי ללכת למי שניהל את המחנה‬
‫באותה תקופה.‬
‫הוא אמר לי שאני נכנסת לבידוד.‬
‫הסתכלתי עליו ופשוט אמרתי לו,‬ ‫"לא, אני לא. זה לא…"‬
‫כאילו, "לא עשיתי‬ ‫שום דבר רע, אני לא הולכת".‬
‫ואז פתאום היו שם ארבעה תלמידים.‬
‫הם הפכו אותי ככה שהייתי עם הפנים למטה.‬
‫הם משכו את הזרועות שלי אחורה וקשרו אותן.‬
‫והם פשוט החליטו‬ ‫לקשור אותן גם לכפות הרגליים שלי.‬
‫הם לא נתנו לסגל לעשות את זה,‬ ‫כי הם ידעו שזאת התעללות בילדים,‬
‫אז הם אמרו לתלמידים לעשות את זה.‬
‫כשאת אומרת "הם", למי את מתכוונת?‬
‫קורט.‬
‫אני זוכר שקשרתי אותה לעמוד שהיה בבקתה.‬
‫לא לקחתי חלק בקשירה של הגפיים.‬
‫הייתי איתה הרבה שעות,‬
‫והידיים שלה נהיו סגולות וכחולות,‬
‫אז כשהגיע תורי, שחררתי אותה, את מבינה?‬
‫שחררתי אותה קצת,‬ ‫נתתי לה להזיז קצת את כפות הידיים,‬
‫ואז הגיע הלילה, ואסור לה לישון.‬
‫אז מה היינו אמורים לעשות?‬
‫אז אנשי הסגל אמרו, "תשפכו עליה מים".‬
‫זה התחיל עם ספלים קטנים של מים.‬
‫אבל אז זה עבר לקנקני מים.‬
‫ופעם אחת זה היה עשרים ליטר של מים.‬
‫הם לא נתנו לי לנשום כשהם עשו את זה.‬
‫לא נהניתי מזה.‬
‫אני לא רוצה לעשות למישהי דבר כזה.‬
‫אבל לא היינו עושים את זה‬
‫בלי שמישהו בכיר ביותר בסגל‬
‫היה מורה לנו לעשות את זה.‬
‫כשהיא הייתה קשורה, ממש הסברתי לה את זה.‬
‫אמרתי לה, "המקום הזה‬ ‫מלא שקרים, זאת פשוט תרמית.‬
‫"זה לא אמור לקרות בשום מקום".‬ ‫והיא ידעה שאני לא אחראי על זה,‬
‫אז אני לא חושב שהיו לה‬ ‫רגשות שליליים כלפיי אישית.‬
‫ואיך הרגשת כלפי קורט כשהוא עשה את זה?‬
‫שנבגדתי.‬
‫איך יכולת לא להגיד להם "לא"?‬
‫אחרי יומיים שבהם הייתי קשורה,‬ ‫הם לקחו אותי לאתר בידוד,‬
‫שנקרא "הנדר".‬
‫זה בצד השני של האי, וכשהייתי שם…‬
‫הרביצו לך שם?‬
‫עברתי שם תקיפה מינית.‬
‫אני כבר יודעת שהוא לא רוצה לשמוע את זה…‬
‫בנות לא נשלחו לכפר הזה‬ ‫אף פעם. אני הייתי הראשונה.‬
‫הם נתנו לנו להיות ב…‬ ‫זה היה אצל הצ'יף של הכפר.‬
‫הצ'יף טואי.‬
‫יום אחד, כשכל המשפחה שלו‬ ‫הייתה בכנסייה ובעבודה,‬
‫רק אני והוא היינו שם,‬
‫ולא הייתי צריכה לעבוד כי היה יום ראשון.‬
‫ו…‬
‫הוא התחיל לתקוף אותי מינית.‬
‫אני זוכרת שישבתי.‬
‫הוא התחיל…‬
‫כאילו, הוא הניח יד על הגב שלי‬ ‫ועל הזרוע שלי, ואז הוא התחיל…‬
‫הוא התחיל לל…‬
‫ללטף אותי, ו…‬
‫אני…‬
‫לא ידעתי מה לעשות.‬
‫את יודעת, את הודפת אותו,‬
‫והוא הצ'יף של הכפר,‬
‫אז הכוח בידיו.‬
‫כמה ימים אחר כך‬ ‫סיפרתי לבחור שהיה אחראי על המחנה.‬
‫הוא הציג את זה קצת כאילו שאני מנפחת דברים.‬
‫ואיך אני יכולה להאשים‬ ‫את הצ'יף טואי בכאלה מעשים.‬
‫עד כדי כך, שהוא השאיר אותי שם לעוד זמן.‬
‫כמובן, הדבר האחרון‬ ‫שהאנשים בפסיפיק קוסט אקדמי רצו‬
‫היה שקלטת וידאו כזאת תוצא‬
‫מחוץ להישג ידם,‬
‫כי הם ידעו עד כמה היא מרשיעה.‬
‫אז ההורה שצילם את הקלטת‬
‫יצר קשר עם שגרירות ארה"ב,‬
‫ואמר להם שהוא חייב‬ ‫לצאת מהמדינה עם הבן שלו,‬
‫לפני שאנשי הסגל באקדמיה יבינו מה קרה.‬
‫בשגרירות הבינו שזה רע, שזה פלילי.‬
‫אז הוא נסע מיד לשדה התעופה,‬
‫ונסע איתו איש סגל משגרירות ארה"ב,‬
‫שהחביא את הקלטת בתיק שלו.‬
‫אנשי פסיפיק קוסט אקדמי‬ ‫יצרו קשר עם רשויות סמואה בשדה התעופה,‬
‫ואמרו להם, "אל תיתנו לו להמריא עם הקלטת".‬
‫הם ידעו שזה יפגע לא רק בעסק שלהם,‬
‫הם גם אמרו לרשויות סמואה‬
‫שאם הקלטת תתפרסם, התיירות תיפגע.‬
‫אנשי הרשויות תחקרו את האבא,‬
‫ושאלו אותו שוב ושוב איפה הקלטת.‬
‫והוא אמר, "כבר שלחתי‬ ‫אותה בדואר לארצות הברית".‬
‫הוא עבר את הבידוק הביטחוני,‬
‫קיבל את הקלטת מאיש השגרירות,‬
‫והצליח לצאת מסמואה.‬
‫ואז הגיעו מצלמות הטלוויזיה,‬ ‫והכול יצא משליטה.‬
‫אני זוכרת שמסוק חדשות‬ ‫הקיף את הבית שלנו בקליפורניה.‬
‫כאילו, ממש מעל.‬
‫זה פשוט לא הפסיק.‬
‫- עדויות על התעללות -‬
‫- ראינו, ואין ספק -‬
‫- יחס לא אנושי -‬
‫- התעללות -‬
‫השם שלו קושר למשהו ש… הוא אפילו לא היה…‬
‫זה פשוט מעצבן אותי. בחיי.‬
‫הוא בקושי היה שם.‬ ‫הוא בעצם לא היה בעסק בשלב הזה.‬
‫ואני הם נכנסו והוציאו משם את הנערים.‬
‫באותה תקופה עבדתי‬ ‫בשגרירות ארה"ב בניו זילנד,‬
‫ואז הודיעו לי‬
‫שיש איזו בעיה במחנה הזה,‬
‫ושצריך לנסוע ולברר מה קורה שם.‬
‫אי אפשר היה להשאיר את הילדים במצב הזה.‬
‫הצלחנו להיכנס לתוך המחנה.‬
‫הוא היה דל מאוד.‬
‫בעצם, רק אנחנו היינו שם,‬
‫וכל הילדים הוצאו משם.‬
‫היה ברור שמשהו קורה שם.‬
‫הלכנו סביב השטח, ואז שמענו רעש.‬
‫ירדנו למטה, ומצאנו שם אחד מהילדים.‬
‫הוא היה חולה למדי,‬
‫בהתחלה הוא היה מסויג מאוד,‬
‫כנראה מחשש שיתנקמו בו,‬ ‫ולא רצה להגיד לנו כלום.‬
‫אבל בסופו של דבר הוא אמר לנו‬
‫שכולם הוצאו מהמחנה באופן מכוון.‬
‫אבל לא ידענו לאן.‬ ‫לא היה לנו מושג לאן הם היו יכולים ללכת.‬
‫זה היה יום מוזר בהחלט, מההתחלה.‬
‫הם היו נחמדים אלינו.‬
‫יותר נחמדים… זה היה מוזר.‬
‫הם שלחו אותנו לחוף.‬
‫אני זוכרת שנסענו באמצע הג'ונגל,‬
‫עדיין בלי ממש לדעת מה נמצא כשנגיע.‬
‫חשבנו לעצמנו, "איך הם עברו פה עם הילדים?"‬
‫היינו אמורים להיות שם רק לזמן קצר.‬
‫ואז פתאום…‬
‫רכבי שטח שחורים עם חלונות מושחרים,‬
‫אחד אחרי השני, פשוט הגיעו…‬
‫בנסיעה מהירה דרך המקום שהיינו בו.‬
‫אני לא יודעת מאיפה הם באו.‬
‫אני רק זוכרת שהם הגיעו בנסיעה מהירה.‬
‫הילדים היו בחוף.‬
‫אני זוכרת רק שהסתכלתי עליהם‬ ‫וחשבתי, "אלוהים אדירים".‬
‫ואז מישהי יצאה מהרכב…‬
‫ואמרה שהם משגרירות ארצות הברית.‬
‫זה היה חייב להיות שקר.‬
‫אין סיכוי שלמישהו היה אכפת מספיק.‬
‫במיוחד ממני. זה… אין סיכוי.‬
‫קלטת הווידאו הפכה לבסיס של תביעה משפטית.‬
‫חבר מושבעים גדול שמע עדויות‬ ‫מהנערים שהיו בפסיפיק קוסט אקדמי,‬
‫ומההורים.‬
‫והדבר המדהים היה שהבחור שצילם את הקלטת,‬
‫שאלו אותו, "איך יכולת להיות כל כך טיפש‬
‫"ולשלוח את הבן שלך לתוכנית כזאת?"‬
‫והוא שלף את העלון של פסיפיק קוסט אקדמי,‬ ‫העלון שסטיב כתב,‬
‫והוא הקריא להם מה כתוב‬ ‫על סוג הילדים שהאקדמיה נוצרה עבורם.‬
‫הוא הניח את העלון ואמר,‬
‫"הם תיארו בדיוק את הבן שלי.‬ ‫לכן בחרתי בתוכנית".‬
‫קרטיזאנו ידע בדיוק איך לפנות‬
‫להורים במשבר שהרגישו,‬ ‫פשוטו כמשמעו, שאין להם ברירה אחרת.‬
‫אבל סטיב מעולם לא נשא באחריות,‬
‫כי העולם השתנה.‬
‫ה-11 בספטמבר קרה,‬ ‫סדרי העדיפויות היו אחרים.‬
‫סטיב קרטיזאנו, למרות כל מה שהוא עשה,‬
‫לא ממש היווה סיכנה לביטחון האומה.‬
‫מעט אחרי שדייב חזר מסמואה,‬
‫אני התחלתי לצאת קצת משליטה.‬
‫באותו שלב הפכתי לנערה מופרעת.‬
‫התחלתי להסתובב עם החברים של אחי,‬
‫מעט אחר כך הם התחילו‬ ‫להשתמש בסמים, ואני אחריהם.‬
‫הייתי חוזרת מהעבודה, והטלוויזיה שלי נעלמה,‬
‫מכשיר הווידאו שלי נעלם,‬
‫מפוח השלג נעלם מהמחסן,‬
‫כי הם היו גונבים,‬
‫את יודעת, הם היו לוקחים דברים מהבית,‬
‫ומוכרים אותם כדי לקנות סמים.‬
‫עכשיו היו לי שני ילדים‬ ‫שהיו משתמשי הרואין כבדים.‬
‫מדובר על ילדים שמסתובבים במאורות סמים‬ ‫או בורחים מהבית, הם יצאו משליטה.‬
‫ובגיל 25, כל התירוצים‬ ‫לכך שהם עזבו את התיכון,‬
‫או לכך שהם עשו סמים, לא ישנו יותר.‬
‫לקחתי מנת יתר בסיאטל, כמה פעמים.‬
‫ואז הייתה לי תאונת דרכים קשה,‬
‫ונעצרתי.‬
‫שחררנו את דייוויד בערבות כמה פעמים,‬
‫ולמדנו בדרך הקשה שזה היה רעיון רע.‬
‫אז בסופו של דבר, כשקייטי נעצרה,‬ ‫השארנו אותה במעצר.‬
‫ילדים צריכים ללמוד שיעור חשוב,‬
‫להבין שהם אחראים על חייהם‬ ‫ונושאים בתוצאות של מעשיהם.‬
‫כעסתי נורא.‬
‫שנינו מרגישים אשמה. את תמיד שואלת את עצמך,‬
‫"הייתי צריכה לעשות משהו אחר?‬ ‫יכולתי לעשות משהו אחר?"‬
‫הבנתי איזה מין חיים יהיו לי‬ ‫אם לא אשנה שום דבר,‬
‫אז נכנסתי בכל הכוח לקהילת השיקום,‬
‫ועכשיו אנחנו פה, כעבור 13 שנים.‬
‫בשבוע הרביעי, הם יוצאים לארבעה ימים לבד.‬
‫כל הסמים יצאו מהגוף שלהם.‬
‫הם רוצים לחזור הביתה ולהיות‬ ‫שוב הילדים של ההורים שלהם, לקבל השכלה.‬
‫דיוויד המשיך להתמודד עם קשיים.‬
‫ואיפה דייוויד עכשיו?‬
‫הוא בכלא, והוא יהיה שם בערך עוד שלוש שנים.‬
‫אתה יכול להסתובב אל הקיר? פה. תחזור.‬
‫כן.‬
‫ואלה אבא ודייב.‬
‫זה היה קשה. בדיוק כשיצאתי‬ ‫מהגמילה, אבא שלי אובחן כחולה סרטן.‬
‫סרטן שהתדרדר לשלב 4, נדמה לי. סרטן המעי.‬
‫הוא נלחם בו שש או שבע שנים.‬
‫בסופו של דבר, תוך כדי המאבק,‬ ‫הוא מת מהתקף לב.‬
‫זה מה שאמרו לנו.‬
‫זה היה לפני שלוש שנים, נדמה לי.‬
‫אני לא חושב שסטיב היה איש רע.‬
‫אני חושב שבתקופה מסוימת‬ ‫הוא איבד את דרכו. ככה אני רואה את זה.‬
‫אני לא חושב שבמהות שלו הוא היה אדם רע.‬
‫סביר שבמהות הוא היה איש טוב.‬
‫החלק בסיפור שתמיד עצבן אותי‬
‫הוא שלמרות שהשגנו עבורו זיכוי,‬ ‫הוא הבריז לי עם התשלום.‬
‫הוא לא שילם את החשבון, וזה פשוט עצבן אותי.‬
‫ולא שמעתי ממנו יותר.‬
‫למעשה, עד ששמעתי מחברת ההפקה שלך,‬
‫אפילו לא ידעתי מה קרה לו.‬
‫חיבבתי את סטיב.‬
‫באמת, עד שהבנתי‬
‫את כל הדברים שהוא עשה.‬
‫הוא בטח הוציא מכם חמישים אלף.‬
‫סביר.‬
‫- קרן צ'לנג'ר -‬
‫לפני כמה שנים,‬
‫חיפשתי את קרן צ'לנג'ר בגוגל.‬
‫ממש רציתי ליצור קשר‬ ‫עם אחרים שהיו במסעות ההישרדות.‬
‫ואז ראיתי את ההספד עליו.‬
‫- סטיבן קרטיזאנו‬ ‫אוגוסט, 1955 - מאי, 2019 -‬
‫זה היה שילוב קיצוני של תחושות הלם ועצב…‬
‫ועד כעס.‬
‫- ניצולי קרן צ'לנג'ר -‬
‫זה היה הזרז לכך שאדבר סוף סוף‬
‫על מה שקרה לי.‬
‫- יצירת פוסט -‬
‫- שלום לכולם -‬
‫התוכנית הראשונה שהשתתפתי בה הייתה בהוואי.‬
‫יש בתוכנית חלק שנקרא "סולו".‬
‫זאת הייתה הזדמנות ללמוד‬ ‫שאת יכולה לשרוד בכוחות עצמך,‬
‫שאת יכולה…‬
‫שאת יכולה לעבור דברים קשים,‬
‫וסטיב מינה אותי למה שנקרא "רצה",‬
‫והיה לי מכשיר קשר.‬
‫הייתי מבועתת,‬
‫אז סטיב אמר, "אם את צריכה אותי,‬
‫"אם את פוחדת ואת צריכה אותי,‬
‫"תלחצי על הכפתור, ואני אבוא אלייך".‬
‫הייתי בת 13, והייתי לבד.‬
‫אז הוא בא, ואמר, "את צריכה משהו?"‬
‫אז אמרתי, "כן, אני אהיה אסירת תודה‬ ‫אם תביא לי קרם לחות".‬
‫העור שלי היה ממש יבש.‬
‫סליחה, את חייבת לתת לי רגע.‬
‫אז הוא הביא קרם לחות,‬
‫והוא הציע למרוח לי קצת על הגב.‬
‫לא הרגשתי לגמרי בנוח,‬
‫אבל זה לא היה לגמרי מחוץ לטווח הרגיל.‬
‫הוא ביקש שאשכב על הבטן,‬
‫סוג של התיישב מעליי,‬
‫ומרח את הקרם על הגב שלי ועיסה את הגב שלי.‬
‫ואז הוא ביקש ממני להתהפך.‬
‫ואני…‬
‫לא רציתי, וקפאתי.‬
‫הוא אמר, "זה לא סיפור, פשוט תתהפכי".‬
‫והוא…‬
‫התחיל למרוח קרם‬ ‫על הכתפיים שלי ועל החזה שלי.‬
‫ואז הוא התקדם עם הידיים למטה…‬
‫לשדיים שלי, ואני ניסיתי‬ ‫להדוף את הידיים שלו.‬
‫והוא אמר, "זה לא סיפור.‬ ‫פשוט תחשבי שאני אבא שלך".‬
‫ואני יכולתי לחשוב רק‬ ‫שאבא שלי לא היה נוגע בי ככה בחיים.‬
‫מוזר. לאחרונה הבנתי את זה…‬
‫כשנזכרתי בזה…‬
‫בעצם דיברתי עם חברה,‬
‫והבנתי שכל הדברים‬
‫שחשבתי שהיו מקסימים ונחמדים אצל סטיב,‬
‫הוא פשוט הכין אותי.‬
‫באותו זמן לא ידעתי את זה.‬ ‫רק בזמן האחרון הבנתי את זה.‬
‫אחרי כמה שנים, סיפרתי לאמא שלי.‬
‫לא בפירוט, זה בטוח.‬
‫אבל סיפרתי לה שהוא נגע בי,‬ ‫ושהוא התנהג איתי בצורה מינית.‬
‫היא עשתה משהו? היא דיווחה על זה?‬
‫לא.‬
‫היא לא דיווחה, כי היא חשבה‬
‫שהוא עשה משהו טוב עבור הילדים,‬
‫ושהיא לא רצתה, במילים שלה, "לעשות בלגן".‬
‫נדהמתי מהתכיפות‬ ‫שבה הוא השתמש במילה "מניפולטיביים"…‬
‫כמו שאתם רואים, הילדים האלה מגיעים‬ ‫עם כל מיני דרכים לנסות לבצע מניפולציות.‬
‫…מהתכיפות שבה הוא תיאר‬ ‫את הילדים כ"אמני המניפולציה".‬
‫הם אמני המניפולציה.‬ ‫הם מאשימים את כולם בבעיות שלהם.‬
‫כמבוגרת שצופה בזה,‬
‫הבנתי שהוא היה‬ ‫אמן המניפולציות הגדול מכולם.‬
‫אבל זה תירוץ נוח מאוד, לא?‬
‫היכולת לתקוף את האמינות של הילדים,‬
‫בידיעה שהם ילדים בעייתיים מלכתחילה.‬
‫אבל זה לא תירוץ. אלה העובדות.‬
‫זאת עדיין תעשייה משגשגת.‬ ‫יש הרבה חקיינים שעדיין פעילים.‬
‫כשהייתי בת 16, ההורים שלי‬ ‫שלחו אותי לתוכנית טיפול בטבע,‬
‫דומה לזאת שפריס הילטון הייתה בה,‬ ‫ואני אספר לכם איך זה הלך.‬
‫סטיב קרטיזאנו שיווק‬ ‫את הטראומה כאמצעי ריפוי.‬
‫ואז החקיינים הפכו את הרעיון לתעשיית ענק.‬
‫בלילה, הם היו לוקחים לי את הנעליים,‬ ‫עוטפים אותי בברזנט,‬
‫ושוכבים על הקצה כדי למנוע ממני לזוז.‬
‫אני חושב שיש הרבה אנשים‬ ‫שחושבים היום, "זה באמת שינה את החיים שלי,‬
‫"אבל יכול להיות שלא לטובה".‬
‫התוכנית בהחלט הפכה אותי‬ ‫למי שאני היום. היה לה חלק גדול בזה.‬
‫הייתי הנרקומנית‬
‫שדוחפת עגלת קניות במורד הרחוב, חסרת בית.‬
‫ושרדתי רק כי…‬
‫ידעתי איך לחיות עם כמעט כלום.‬
‫ברוב החיים שלי רק ניסיתי לשרוד,‬
‫והכנסתי את עצמי למצבים‬ ‫שבהם אני חייבת לשרוד,‬
‫כי זה מה שאני מכירה, שם אני מרגישה בנוח.‬
‫יש לי עדיין חלומות רעים על המקום ההוא,‬ ‫ואני לא מצליח להפסיק לחשוב עליו.‬
‫הוא היה איתי כל חיי.‬
‫אם זה יכול לקרות‬ ‫לפריס הילטון ולמשפחה שלה,‬
‫תחשבו על האנשים שלא יכולים להיות פה היום.‬
‫בני נוער הם לא רק ילדים‬ ‫שנמצאים אצלנו בבית.‬
‫הם אנשים שסומכים עלינו.‬
‫זה קרה לי.‬
‫אני צורחת את זה כבר עשרים שנה,‬ ‫וזה לא שינה כלום.‬
‫התעשייה הזאת רק הלכה וגדלה.‬
‫בשנה זו, אלפי ילדים בארצות הברית ישתתפו‬
‫במחנות טיפול בטבע‬
‫בני משפחת קרטיזאנו לא ביקשו‬ ‫לערער על ההאשמות בתקיפה מינית,‬
‫אך הם מאמינים שהתנהגות כזאת‬ ‫לא מתיישבת עם הזיכרונות שלהם מסטיב.‬
‫לעסקים פעילים שנקראים‬ ‫"קרן צ'לנג'ר", "הלת' קר אמריקה"‬
‫או "פסיפיק קוסט אקדמי"‬
‫אין כל קשר ליוזמות המתוארות בסרט.‬
‫אם חווית התעללות,‬ ‫או שאת.ה מכיר.ה אדם שחווה התעללות,‬
‫תוכל.י למצוא מידע ומשאבים בכתובת‬ ‫www.wannatalkaboutit.com/il‬
‫תרגום כתוביות: ברונק פרלמוטר‬