Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Alisdair åkte till Berlin en vecka
och sedan pratade han om all stor konst han hade skapat där.
Jag, den stöttande partnern frågade var den var.
Han sa: "Vad?"
Jag sa: "Du gör mixed media, jag har ett galleri,
jag vill gärna se din stora konst."
- Jaha. - Det var en kortfilm.
Med honom och en hårig, äldre kubansk man, när de har
väldigt halt sex på en inoljad presenning i en folktom skoaffär.
- Jag ställer ifrån mig ägglikören. - De har gjort sju kortfilmer, Marc.
- Har de sex i allihop? - Det handlar om girighetens erotik,
kapitalism eller nåt sliskigt välmenande.
Vilket skämt.
Tänker du göra slut?
Nej. Det blir för jobbigt.
Han får göra det så småningom.
Finns det några bra män här?
Thomas, hur många gånger ska jag säga det?
Du har ingen talan, för du har gjort din egen ägglikör.
Och din sexiga, förmögna man
tänker just leda allsången vid öppna spisen.
Det var en fråga som skulle hänga i luften en stund.
Det är paketet med ditt namn på.
Jag visste inte att vi skulle ha julklappar.
Jag glömde att ta med vin. Säg inget till Terrance,
för vi grälade om det på vägen hit.
Vi delar ju praktiskt taget min man, så det är inte mer än rätt.
Marc förtjänar inte dig. Det vet du väl?
Går det åt helvete mellan er, så försvinner inte jag. Jag stannar.
Okej. Det skulle nog Terrance gilla.
Han skulle förstå.
Är det en check till min hyra, svär jag att...
TILL SOPHIE SOM INTE KAN SJUNGA
Inkommande.
Vad fan är det här?
Det är handgjorda maracas.
Efter i fjol tänkte jag att det vore fint om du kan vara med på julsångerna.
Vet du? Detta är mobbing.
Sången du valde i fjol var inte i min tonart.
Raring, din röst är som en kyrkorgel som nån slängde ut.
Jag stämmer er för psykiskt lidande.
Tomma hot.
- Nej. - Vad stämmer vi för nu?
- Jag måste börja tänka på mig själv. - Jaså?
Så det brukar du inte göra?
- Tack. - Från din man.
- Jag blir tystad. - Varför gör du så mot henne?
- De är faktiskt fina. - Tack.
Ärligt talat. Det är otroligt att ni mobbar min sång.
Nej, nej. Du är helt tondöv.
Och högröstad.
Riktigt jävla högröstad och det älskar jag dig för.
Hur mycket har du druckit?
Skit du i det. Ge mig den där.
Okej.
Kan jag få allas uppmärksamhet, tack.
Pappa.
Alla vet vad det är dags för.
Så kom. Jackie, kan du ta notbladen på pianot
och dela ut till alla?
Ni borde även ha fått, och det har ni,
mejl med ljudfiler på alla era stycken...
Om jag hör nåt om ljudfilerna igen...
...generöst arrangerade av fantastiska Peter Finley,
före detta älskare, sen vän och Oscarnominerad kompositör
som har tagit sig tid trots fullbokat schema
med den nya Victoria Valentine-filmen...
...för att ackompanjera oss ikväll. Vi älskar dig, Petey.
Ärligt talat,
tack allihop för att ni gör denna kväll till en av årets bästa.
Och till min kära Marcus.
Älskling, må jag en dag bli dig värdig.
Okej, Petey!
Högt och tydligt.
Varje dag
Ska bli som en fest
Vackert!
När min älskling
När min älskling kommer hem
Han har varit borta så länge
Ända sen han åkte
Underbart!
Har jag tänkt på honom
Jag fick ett brev idag
Runt klockan tolv
Där stod: "Lugn, raring."
Änglalikt!
"Jag kommer hem"
Varje dag
Ska bli som en fest
Det låter fantastiskt!
När min älskling
När min älskling kommer hem
Byte av tonart!
Varje dag
Blir som en fest
När min älskling
När min älskling kommer hem
Ännu en stor succé.
Sophie börjar hicka.
Vad menar du?
Ha så kul. Du förtjänar det, som det mesta du gör i livet.
Du borde sätta på barmannen. Han kollade in dig.
Han har nog aldrig sett nån äta så många korvmackor.
- Och jag sätter hellre på dig. - Vad, nu?
Ge fru Bandini skäl att ringa polisen om bögarna mitt emot.
Jag är hemma i början av veckan.
Vi har mycket att prata om.
Jag går nu, era odjur. Gör stora misstag.
- Snälla. Jag älskar dig vansinnigt. - Jag älskar dig.
- När får jag nåt sånt? - Min pojkvän?
Han experimenterade i dramaskolan, gillade inte det.
Jaså?
Jag menade bara en schyst person. För det har ju du.
Vi gör slut, och i 15 år har du haft allt.
- Vad har jag? - Raring.
Terrance vill att vi flyttar ihop.
Det tog sin tid.
Jag har inte tagit tillbaka honom än.
Varför?
För rent.
Jag kan inte vara mig själv, fattar du?
Nej.
Vara dig själv, hur då? Bo i skiten?
- Slänga skräp på golvet? - Kanske.
Om jag vill det.
Älskling!
Vi pratar om dig.
Lugnt. Vi pratar om dig med.
Om du bara kunde se hur du ser ut tvärs över rummet.
Man tappar andan.
Nära? Rena katastrofen.
Din ägglikör är förresten jättegod, Marc.
- Tack. Du är den enda som har smakat. - God jul.
Fan.
Nån drack nog för mycket och körde hem ikväll.
Jösses.
Det är Olivers taxi.
Lily Kayne har fixat tuttarna.
Och studion är hysterisk,
för nu har Victoria Valentine bröstimplantat.
Vad ska jag göra åt det? Jag skriver böckerna, de gör filmerna
och du, min älskling, renoverar köket.
Renoverar jag köket?
Jag renoverar köket, illustrerar dina böcker,
gör omslagen,
och håller undan alla snyftande tonårstjejer
som knackar på och undrar när du är klar med dina två nästa utlovade böcker.
- Du är hela mitt liv, Marcus. - Jag vet.
Tack och lov för tonårstjejer.
Nej, inte ikväll. Inte när de tvingar iväg dig från din egen fest.
Det är vår fest,
för du planerade den fast du visste
att jag hade en boksignering i Paris morgonen därpå.
Det var en signering. Du kunde ha flyttat på den.
Man flyttar inte en julsignering på Louvren, älskling.
Har jag sagt att du är snygg ikväll?
Inte tillräckligt, faktiskt.
Säg att pianot är stämt.
Pianot är stämt.
Den defekta tangenten?
Utbytt.
"Jag har längtat efter nån förut
Jag har älskat nån förut
Men inte såhär
Det var inte såhär
Ge mig en värld Du har tagit världen jag var"
- Hittade du just på det där? - Nej, Anne Carson.
Jag skulle ge det här huset för de raderna.
- Det vill vi inte. Köket är nyrenoverat. - Det är sant.
Tack för festen.
Oliver förändrade så mångas liv.
Särskilt mitt.
Jag läste ur den första Victoria Valentine-boken
på min provspelning, och tänkte:
"Den här karaktären
är skälet till att jag ville bli skådespelerska."
Hon är stark.
Smart.
Hon söker sanningen.
Bokstavligen.
Hon är telepatisk. Men det vet ni säkert.
Och nu är han borta.
Mitt hjärta brister.
För hans familj.
Och för vår film.
Vi alla undrar: "Varför? Varför hände det?"
Han hade så många historier att berätta.
Livet suger verkligen.
Vi vet inte om film fem och sex blir av,
för de är inte färdigskrivna.
Så...
...Oliver...
...din lilla slyna.
Okej.
Hoppas att studion ger ut dem till din ära
och att vi får fortsätta berätta dina historier i många år,
för vi...
...behöver dem.
Olivers första ord var "flytta dig".
Som i "ur vägen".
Han kan inte ha varit mer än ett år.
Jag stod i hans väg till vår lilla bakgård
och han ville nå lejongapen.
Han älskade att klämma på knopparna och få dem att pipa.
Han visste det inte då,
men han berättade historier innan han kunde prata.
När han växte upp läste han upp vad han skrev för sin mamma och mig.
Alltid om prinsessor som sökte olika saker.
Jag har tänkt mycket de här dagarna
på alla de gånger som jag bett honom skriva om nåt annat.
Nåt som pojkar skulle skriva om.
Han var väldigt bestämd.
"Jag är en pojke.
Och det är det här jag vill skriva om."
Jag hör honom när han skäller på mig för att jag underskattar hans historier.
Jag hade en tendens att göra det, och...
...han hade rätt.
Det är inte...
...så lätt...
...att inse att ens barn har lyckats trots det man gjorde fel.
Jag önskar bara att jag hade sagt till honom
hur mycket jag ångrade att jag stod i vägen för hans lejongap.
Jag hoppas att du får dig ett skratt med mamma däruppe.
Jag skulle ge allt för att byta plats med dig, min son.
Jag älskar dig.
Och jag är stolt över dig.
Jag är så...
...stolt över dig.
Jag älskar dina teckningar.
Hur många gånger har du lovat mig nya verk?
Det finns alltid plats för dig när du är redo.
Tack för att du kom hit.
Tja, det är väldigt jobbigt att få använda ditt kök
och sova på en dyr skummadrass, men du ville ju ha sällskap.
Är du okej?
Det är ett ja.
- Hon är här borta. - Tack.
Tack för att du kom.
Naturligtvis.
Innan vi börjar
vill jag berätta att Olivers utgivare försöker bryta kontraktet
då han inte levererar de två nästa böckerna.
Det har gått en månad.
Folk är hemska.
Förskottet är stort.
Och amerikaner har aldrig varit kända för sin känslighet.
Advokaterna jobbar på det. Vi vet mer snart.
Okej.
Och själv?
Har du inte sovit?
Jag har läst att hjärnan är som en muskel.
Och därför är det svårt att komma över ett dödsfall,
för hjärnan har tränats att ha känslor för en person.
När de försvinner, fungerar hjärnan så
att den fortsätter att ha känslor
för den personen. Som...
...ett muskelminne.
Så jag försöker träna min hjärna att inte känna så mycket nu.
För att ta mig igenom nästa år
och inte påminnas hela tiden om att jag nu både är föräldralös
och änkling.
Ser jag inte utsövd ut?
Vi väntar lite med testamentet.
- Jag mördar dig. - Du klarar det här.
Du klarar det här, jag tror på dig.
Okej, allihop. Stängerna är på plats.
Kom hit så går vi igenom vad vi ska göra idag.
Sitt på anklarna.
På tredje repetitionen, pausa längst ner.
Händerna på insidan av knäna.
Bra. Toppen. I den här ställningen ska ni hosta.
Känn magmusklerna.
- Bra. Allt okej? - Hon gör det inte korrekt.
Du bör justera din ställning lite, sträck upp bröstet lite mer. Åh, nej.
Sakta ner igen.
- En till. Upp. - Jag älskar dig.
Andas in på vägen ner.
Ner.
Och upp.
Är mitt hår som ditt? Vill jag vara precis som du?
Jag vill bara förstå.
Vill jag... massor med olika killar och festa till fem på morgonen?
Det är nästan som i Shakespeare när man tänker på det.
Samma stora svek,
men ändå fortsätter de att dyka upp på middagarna.
Måste jag välja en låt? Det är ju en dejtingapp.
Låten spelas när dina foton visas.
Men... Tack. Kan man välja bort det?
Jag menar, vad för låtar väljer folk?
Radiohead. Många konstnärliga ledare väljer Radiohead.
Det har bara gått sex månader, han måste inte.
Tack så mycket.
Toni Braxton: "You're Makin' Me High." Funkar alltid.
Hur vet du det?
Jag fångade ju den här.
Det var bilderna som fångade mig.
Det var det faktiskt.
Men hade jag vetat vad jag...
Jag hade ett legendariskt bildspel. Män älskar string, Gud älskar dem.
Du har behållit hans nakenbilder.
Vad gulligt.
Va? Det är jäkligt romantiskt.
Ursäkta, jag letade foton av dig, men hittar inga utan honom och...
Det känns fel att ta bort honom.
Ser jag äldre ut, tycker ni? Jag har åldrats.
- Nej... - Ja. Din man dog nyss. Du har en ursäkt.
Jag tror henne.
- Hej. - Hej.
Vi borde gå ut.
Och... Jag gjorde slut med Terrance.
- Vad? Vad hände? - Det har varit på gång länge.
Och vet du, jag mår bra. Jättebra, faktiskt.
Jag blev deprimerad av det. Alltihop.
Jag vägrar att stängas in i systemet, fattar du?
Jag vill inte ha några regler eller hot.
Har han hotat dig?
Den han är hotade mig. Den han är.
Jag är inte hans typ av fru.
- Fru? - Jag kan inte vara det just nu.
- Har han friat? - Har Terrance friat?
Nej. De har visst just gjort slut.
Va?
Det är inte det. Hjärtat sa nej. Byt om.
Jag lovade Alisdair att komma till en konstgrej,
en julfest-utställning i ett lager. Det låter som en mardröm.
Thomas.
Alisdair gjorde slut med dig i fjol.
På din födelsedag. Varför gör du detta?
För att jag funderar på att ställa ut hans verk.
Och min sanna kärlek är rena kaoset.
Min med. Marc, ta dina grejer.
Jag kan inte gå ut ikväll. Jag ska jobba.
Vad måste du göra en fredagkväll?
Min terapeut har gett mig uppgifter
som förberedelser för årsdagen av
när jag såg min man dras ut ur en bil som en snigel.
- Okej, så... - Han tänker läsa Olivers julkort.
Jag ska läsa det.
Herregud, kortet är oöppnat.
- Det sa jag också. - Kan ni lugna ner er?
Marcus...
Raring,
vi har funnits här för dig när du behövde oss
i nästan ett år nu.
Vi har byggt dig ett bo
och ruvat dig i ett år.
Det är dags att kläckas, raring.
Öppna kortet.
Gråt ut.
Ta på dig nåt dyrt och möt oss där.
Vi älskar dig.
Det här är vårt sätt att visa kärlek.
Älskade Marcus,
Med helgen framför oss hoppas jag att detta tas emot bäst i skriven form.
Jag är själv överraskad, men jag har träffat någon,
och känner att jag vill utforska det.
Jag vet att du behöver tid att tänka och känna innan vi pratar om det.
Jag förväntar mig mycket diskussion. Liv. Hemma snart. Kram, O
Nej, tack.
Varför inte? Är du rädd?
Alltid. Du?
- Vettskrämd. - För vad?
Allt bortom detta.
Det borde du vara.
Och enligt mig kommer allt detta bara att göra dig yr och utskämd.
Kukhuvud.
Två glas rött vin.
Tack.
Jag bjuder.
Tack.
Brukar du göra performancekonstnärer förbannade?
Det de gör är inget nytt, men de försöker.
Gör vi inte alla?
De vill nog bara ha sällskap.
Men det verkar inte du vilja.
Du bjöd mig på ett glas. Du gav mig inte mycket val.
Jag kan ge det till nån annan. En man där nere målar med sin kuk.
Betyder det att du vill hålla mig sällskap?
För jag försäkrar dig om att det är ett stort misstag.
Arbetar du med konst?
Jag målade förut.
På sistone har jag illustrerat barnböcker.
Varför slutade du måla?
Det är en stor fråga från en främling.
Ursäkta mig.
Jag kan säga att jag gillar din kavaj.
Min mamma dog och det blev för smärtsamt. Så jag slutade.
Kul festprat.
Har du funderat på att måla dig igenom det?
Nej, jag är för trött för masochism.
Jag vet inte...
Jag vill inte låta som en pretentiös skitstövel,
men är inte konst ett sätt att hedra smärtan?
Vart tar den annars vägen?
Tur för dig att du är fransk.
Jag tog in den i mitt äktenskap, vilket var ett misstag.
Så du är gift?
Jag var.
Han dog också, i fjol.
Jag beklagar.
- Jag vet inte ens vad du heter. - Theo.
Marc.
Borde jag ha berömt din kavaj?
Nej.
Får jag be dig att ta en drink med mig i veckan?
Jag är här några dagar innan jag åker hem till Paris.
Jag tror inte det.
Men du kan få mitt telefonnummer.
Deras föräldrar köpte stället för att sysselsätta dem.
Som en stor, dyr sandlåda.
De sorgliga är att de vet om att de inte är särskilt bra.
Marcus.
Trevligt att träffas.
Detsamma, Marc.
Var höll du hus?
Jag har varit här i trekvart.
Vem var det?
Jag vet inte.
Hur var allt därhemma?
Alisdair har en ny pojkvän.
Han tog hit honom. Viftade med honom inför Thomas
som ett band i nåt jävla gymnastiknummer. Det var en stor grej.
- Visste du att han träffade nån? - Nej. Jag mår fint.
Det var ingen stor grej. Jag bryr mig inte.
Det var en stor grej.
Och jag må vara singel och arbetslös,
men jag har lyft slöjan och mina ögon ser.
Va, har du förlorat jobbet?
Jag älskar att du genast antog att jag fått sparken.
Titta på mina händer.
Valkar efter att ha knäppt 25 vita kvinnors korsetter varje dag.
- Du har pluggat kostymdesign. - Du jobbar på en Keira Knightley-film.
Exakt. Jag måste göra nåt eget.
Jag känner mig helt klar. Riktigt fri.
Efter molly och en flaska vin.
Jag mår bra. Jag har aldrig mått bättre.
Jag kan behöva bo hos er två veckor, max sex månader,
tills jag vet vad jag ska göra.
Det blir kul.
Ursäkta restaurangen.
Kontoret blev översvämmat igår. Det luktar som en septiktank.
Tack.
Jag hoppas att du fick min ostkorg förra veckan.
Ja då.
Min granne blev jätteglad.
Jag hade behållit den, men har Crohns.
Hej. Vill ni beställa?
En kopp te. Grönt.
Lite vatten, tack.
Okej, som vi vet,
upphörde Olivers kontrakt när han inte kunde fullfölja sin förpliktelse.
När han dog.
De har fakturerat en stor summa som ska återbetalas vid årsslutet.
Vi borde diskutera strategier för att skydda egendomen.
Vi upptäckte stora utgifter för matleveranser.
Det var jag.
Fascinerande.
Det skulle vara fördelaktigt att dra ner på dina och Olivers investeringar
för att skydda era besparingar från och med nu.
Okej.
Hyreskontraktet på övernattningslägenheten i Paris
går ut i månadsslutet och jag rekommenderar...
Vilken övernattningslägenhet?
Hyrd i början av december i fjol.
Jag antog att du visste om det, eftersom utgifterna var för två personer.
Du är inte den andra.
Nej. Det är jag inte.
Sa han att han hade en annan?
Jag vill veta så lite som möjligt om folk.
Vad ska jag säga till mina vänner?
De har slösat ett år av sina liv för att hjälpa mig igenom detta.
Jag har förlorat ett år av mitt liv.
Detta är nog inget bra ställe att...
Jag är 38 år!
Jag borde vara på livets topp.
Kan du mejla mig all information om Paris, tack?
Ja visst.
Jag är ledsen.
Jag är ledsen att du behövde... bevittna detta. Förlåt.
Herregud.
Tack. Ursäkta.
Ursäkta, tack.
Vadå?
Terrance ville ha ut mina grejer.
Mår du bra?
Ja. Jag ville därifrån och nu är jag det och mår bra.
Ursäkta, jag vet inte vad fan som sker.
Han var inte ens hemma när jag gick.
För att hjälpa mig med väskorna. Han var inte där.
Prata om nåt annat. Vad som helst.
- Är du säker? - Ja, Marc. Kom igen.
Okej.
Jag ville tacka er båda för det här året.
Så jag vill att vi åker till Paris över helgen, på Olivers bekostnad.
Spendera hans pengar ohejdat.
Det är vad han skulle göra om han var där nu.
Och jag kan inte tänka mig ett bättre sätt att uppmärksamma årsdagen.
Ja.
Vi förtjänar alla lite glädje.
Ja. Jag tycker att det är så fint.
Det är en fin, själfull sak som du erbjuder oss.
Ja, tack. Var ska vi bo?
Vi har en lägenhet där.
- Va? - Va? Sen när?
Oliver skaffade den i fjol.
Jag ska säga upp den.
Hur känns det att säga att du gör dig av med ett ställe i Paris?
Schyst.
Han hittar fortfarande på sätt att ge oss fina saker.
TAXI PARIS
Jösses.
Vad?
Har det här stället bara funnits här?
Nej, jag fattar.
Vad sexigt.
Ett sånt ställe dit folk kommer för att ha sex.
Marc behöver inte påminnas om all sex de antagligen hade här.
Det känns lite överdrivet.
- Vad ville han bevisa? - Att han har väldigt bra smak.
Och han vet hur man skapar riktigt sensuella vibbar.
Kan man bli kär i en soffa?
TILL LUCA - O
Sophie tar gästrummet
och vill ha lite privatliv som 35-årig singelkvinna.
Delade hon inte tält med en massa främlingar nyss?
Tja, hennes logik är som en sån där liten handväska
som inte rymmer nåt alls.
- Allt väl? - Ja.
Ja.
Det är fint.
Jag har en dejt ikväll.
Va?
Thomas, döm inte så snabbt.
Du följer med, han tar med några bögar.
Tar med bögar!
Varför tror heteros att homosexuella automatiskt vill ligga med varandra?
Jag parade ju ihop er två.
Ja, ett år, för 15 år sen.
Han heter Sebastian, jobbar med reklam, är 1,85 lång.
Han tillbringar mycket tid på dyra båtar enligt hans profil.
Du väljer ställe, för du betalar.
- Jag betalar inte för det. - Åh, Marcus.
Jag vill verkligen att Sebastian ska bli helt till sig
när han ser mig ikväll.
Vi borde se till att det blir så.
Typ nu.
Genast.
- Det var en vändning. - Ja.
Hon askade på skänken.
- Hej. - Hej.
Jag vill byta det här, tack.
Är det till Oliver Alston?
Ja. Oliver Alston köpte det.
Han spenderade mycket pengar här. Stötte säkert på dig.
Vet du vad som hände honom? Så sorgligt.
Han brukade ta med kaffe till oss när han kom hit.
Minns ni möjligtvis om han kom hit med en annan man?
Ibland med en kille, yngre. Yngre än du.
Kanske en pojkvän, jag vet inte.
Är du hans assistent?
Jag är hans make.
Och Oliver köpte det här till den killen precis innan han dog.
Han dog framför mig, inte pojkvännen.
Jag har vänner här som vill köpa nåt i affären
och jag vill betala med det här.
Så om ni kan göra ett undantag, snälla.
Om ni inte vill se mig sakta bryta ihop i affären.
- Okej. - Okej.
Tack.
För intellektuellt?
Eller bara... alldeles lagom intellektuellt?
Bra balans.
Snygg klänning.
Plus att du bär den.
En dag, raring, kommer en man att få ditt kalla hjärta att smälta.
Han kommer att göra det med en hårtork, jag lovar.
Jag älskar solglasögonen. Och scarfen. Ta båda.
Varför inte?
- Jag älskade lägenheten. - Gjorde du?
Jag älskade lägenheten.
- Ni gjorde slut efter fem månader. - Och se på oss nu.
Jag tänker ofta på den.
Minns du dan vi flyttade in?
- Herregud. - Vad var det du hittade?
En hemgjord dildo bakom sängen.
- Vad var det? En schampo... - Parfymflaska.
En parfymflaska som nån hade trätt en kondom på.
Men de där kvinnorna hade ett rykte
om att vara slafsiga och glömska prostituerade.
Legender.
Tänker du prata om Terrance?
Det är problemet. Alla vill prata om Terrance.
Jag vill prata om mig.
Okej.
- Då pratar vi om dig. - Tack.
Okej...
Jag vill åka den där förr eller senare.
Och jag vill ha kul ikväll.
Jag vill att nån ska se på mig som att jag är en tia.
Är det för mycket begärt?
Nej.
Gillade du den?
Jag minns en kväll när Soph kom tillbaka från baren
där hon jobbade en sommar, och du och jag hade det bra.
Vi hade vunnit en Elton John-cd på ett pubquiz
och vi satte på den och öppnade alla fönster,
för det var hett som en bastu
och vi la oss på sängen och hoppades på en vindpust.
Och för ett ögonblick blandades basen från grannarna
perfekt med "This Train Don't Stop There Anymore".
Du minns så knäppa grejer.
Vi trodde att vi hade värmehallucinationer.
Det hade vi inte.
Det var bara ett vackert minne i den lägenheten.
Var det kvällen då jag spillde rödvin
över de fula spetsiga skorna som du hade på dig hela tiden och du grät?
Dra åt helvete.
Hur ser jag ut?
Som om du fått klänningen gratis.
Här kommer han.
Bonjour!
Det är all franska jag kan.
Det här är mina vänner, Marc...
- Bonjour. - ...et Thomas.
Bara Thomas. Thomas går bra.
Det här är Esme.
- Och Remi. - Bonjour!
Bonjour.
- Vad dricker vi? - Vin.
Excusez-moi.
Hur känner ni varandra?
Vi jobbar ihop.
Jag började igår.
Har du bara känt dem en dag?
Ja, men Seb frågade vem som ville ligga ikväll
och jag tänkte: "Varför inte? Kan vara kul."
- Vill du ha? - Okej. Ja.
Okej.
Seb sa att din man är död.
Ja, det är han.
Att han omkom.
Ja.
Han mördades inte.
- Min farbror mördades. - Herregud.
Han var i byggbranschen.
Vi fick veta att han var involverad med maffian.
Han brändes levande.
Jag beklagar.
Ja.
Du måste sakna honom.
- Det är komplicerat. - Ja.
Kärlek är det.
Är ni redo att beställa?
Ja, jag vill ha kött.
Jag har väldigt starka åsikter, fattar du?
Och jag ber inte om ursäkt för det.
Jag kan inte jobba under folk.
Jag måste ta kommando över mitt liv.
Vad gör hon?
Du måste göra vad som känns bäst för dig.
- Exakt. - Bara du vet.
Bara jag vet.
- Okej. - I teorin, ja.
Men jag borde ha haft ett eget galleri. Sånt är livet.
Ibland måste man göra sånt man inte vill.
Nej, nej. Du fattar inte.
Fattar han inte, eller vill du inte lyssna?
Säger killen som jobbade för sin man.
Jag tänker inte skämmas över att jag jobbade med min man.
Lily Kayne skulle fanimej inte ha gjort succé
utan mina illustrationer.
Älsklingar, jag skulle döda för det ni har.
Var stolta.
Vem beställde dessa?
Det var du.
- Skicka hit. - Just vad du behöver.
Okej.
För att göra det som känns bäst.
Du ska få se vilken duktig sångerska jag är.
- Jag kan inte bärga mig. - Fantastisk.
Är du?
Klockan är två,
vilket betyder att min man dog för exakt ett år sen.
För att vara så ordentlig lämnade han en enda röra.
Den här är för honom.
Och för dig.
Och henne.
Du kanske inte tror det Men jag tror inte på mirakler längre
Vid närmare eftertanke Har jag nog aldrig gjort det alls
Allt det jag sa i sånger All prålig prosa du fick från mig
Men verkligheten är svart och vit Mina sentimentala ord
Betydde aldrig mycket för mig
Jag körde på som ett expresståg
Ångande och visslande västerut
Flyttade min smärta från dörr till dörr
Reste i min livstid
Pannan brände övertid
Men detta tåg stannar inte
Stannar inte
Detta tåg stannar inte
Detta tåg stannar inte där längre
Inte längre
Din tunga är blå.
Drinkarna var blå.
Jag inser hur det här måste se ut för nån jag bara träffat en gång.
Jag brukar inte vara sån.
Men bortsett från att du stack ner din blå tunga i min hals
och bankade mitt huvud mot väggen,
är du inte så illa.
Jag vet inte vad det var.
Det kändes sexigt. Som en sexig sak att göra.
Vill din tunga ta en nypa luft?
Ja. Vänta lite.
Mår du bra?
Nej.
- Du. - Ja?
- Vart ska du? - Ta en promenad.
- Nej, sätt dig. - Nej. Jag är snart tillbaka.
Jag kommer snart. Ha så kul.
Kom.
Jag trodde inte du skulle ringa.
Inte jag heller.
- Men saker förändras. - Oj.
- Vad förändrades för dig? - Mycket.
Jag tror att jag kände mig ensam.
Det kanske var oförskämt sagt.
Hur så?
Jag hade kanske blivit sur. Jag menar,
om det enda skälet som nån hörde av sig
var för att de var ensamma och sällskapssjuka.
Som att skälet inte var...
...tillräckligt romantiskt, utan praktiskt.
Vad är fel med det?
Du var ensam och tänkte på mig. Det är väl rätt romantiskt.
Nuförtiden måste alla skylta
och visa upp hur mycket de bryr sig om varandra.
Många är osäkra.
Inte du. Du är självsäker
utan att vara arrogant, vilket är svårt.
Arroganta personer måste alltid bevisa nåt.
Har vi inte alla nåt att bevisa för nån?
Visst. Men jag är hellre uppriktig om det.
Många vill nog gärna vara uppriktiga om många saker.
Men ärlighet är inte särskilt vanligt.
Det borde det vara.
De har inte ändrat på receptet på 65 år.
Hur känns det nu?
Det känns okej.
Om kyparen frågade hur soppan smakar och du svarade "okej"
skulle de be oss att gå.
Nej, de skulle nog fråga varför vi äter fransk löksoppa på en dejt.
Är det här en dejt?
Jag vet inte, säg det du.
Du verkar vara en transparent person.
Vad betyder det?
Att du inte verkar ljuga ofta.
Jag vet inte. Jag försöker att inte ljuga.
Jag har ljugit länge.
För många personer.
Och det känns så tungt.
Som om jag simmar med kläderna på och inte kan ta av dem.
Jag slutade gilla mitt jobb, men fortsatte för att det är välbetalt.
Det får mig att må dåligt.
Men inte nog för att sluta.
Och det får mig att må ännu sämre.
- Du borde säga upp dig. - Ja.
- Vad gör du? - Jag försöker klä av dig.
Jag sa bara en sanning.
Nu är det din tur att säga nåt som inte är en lögn.
Jag ska inte döma.
Det känns som om jag övergav min mamma när jag mötte min man.
Som om jag valde en distraktion istället för att sitta ensam med hennes död.
Jag tog mig inte tid att sörja
eller...
...leva med sanningen att hon var borta.
Jag gjorde inte det.
Jag undvek det.
Jag slutade måla. Undvek sånt som påminde om henne, fastän...
...jag vill bli påmind om henne.
Och jag inser att jag gjorde likadant med Oliver.
Jag gick med på ett öppet äktenskap
av rädsla, inte av tillit.
Han frågade,
och tanken på att ge honom ett skäl att lämna mig
var mer skrämmande än att hålla honom lycklig. Så jag gjorde det.
Vi hade regler. Jobbresor och engångshistorier.
Jag ville inte veta.
Men han bröt reglerna.
Och jag...
Jag väljer att vara arg
för att distrahera mig från hur mycket jag saknar honom.
Jag skulle vilja ha det där grälet med honom.
Du borde börja måla igen, tycker jag.
Jag har fått höra att jag går över gränsen.
Det är en hemsk lek.
- Synd att din stad är så ful. - Jag vet.
- Ja. Det är ett problem. - Jag vet.
Jag borde flytta.
Vad gör vi?
Överraskning.
- Vänta bara. - Okej.
Merci.
Har du varit här nån gång?
Nej, det har jag inte. Jag har alltid velat, men...
Merci.
NÄCKROSOR AV CLAUDE MONET
Monet förlorade två fruar och en son.
Och han förlorade synen medan han målade dessa.
Vi står i ett förlustens hus.
Han vinner.
Det är så här nån väljer att minnas det han älskade.
Det är speciellt.
Det är otroligt.
Tänk dig att kunna göra det här.
Du kan göra det.
Jag... Nej, jag kan inte göra det.
Inte det här, för det har redan gjorts.
Ganska framgångsrikt.
Men du kan göra nåt.
Du är så snäll mot mig.
Det är meningen.
Jag är ledsen för din man.
Och din mamma.
Hallå?
- Var har du varit? - Och du då?
Slappna av, Thomas.
Vart tog du vägen?
Jag tog en promenad. Hur så? Vad är det?
En lång promenad.
Ja, en lång promenad. Vad är problemet?
Jag fick betala allas karaoke-notor.
Okej, jag ska såklart betala tillbaka.
Det är inte det. Eller jo, och det ska du.
Du skulle komma tillbaka, men kom aldrig. Sophie kunde inte prata till slut.
- Och? - Medan jag betalade 1 500 euro för alla,
stack hon och svarade inte på hela natten.
Jag glömde telefonen i baren.
Jag vet inte vad poängen är.
Hon sticker med en kille som vi inte känner.
Du var borta. Jag hade tagit ett piller eller var berusad,
men när jag inte hör av vår bästa vän efter nåt sånt, blir jag rädd.
Okej. Det är förståeligt.
Du kunde ha tagit hem grabben och haft hela stället för er själva.
- Vi klarade oss. - Gjorde vi?
Soph, vill du berätta var du hamnade?
Hallå?
Jag är ledsen, Thomas. Jag förstår dig, men kan vi gå vidare?
Soph togs av polisen.
Hon låg och sov nära en busskur, en halvtimme utanför stan.
Så medan du sussade, hanterade jag det.
Mår du bra?
Ja.
Jag är ju här, eller hur?
Jag vet inte när jag blev den enda vännen på resan.
- Okej. - Jösses.
Jag är ledsen att du behövde vara med om det.
Är du fortfarande hög?
Jag... Jag försöker...
Varför blev du en ännu mer bortskämd skitstövel när din man dog?
Hallå?
Jag... Ursäkta mig.
Jag är nog i fel lägenhet.
Hur kunde du då låsa upp?
Ursäkta, jag trodde inte att nån skulle vara här.
Vad fan händer? Vem är du?
Jag heter Luca.
Vill du berätta, eller ska jag?
Oliver träffade en annan.
- Vad menar du? - Så är det.
Vänta lite. Oliver gav den här ungen nycklarna till er lägenhet.
- Jag visste inte... - Det är inte vår lägenhet.
Det är Olivers lägenhet.
Och din, antar jag?
Nej.
Jag fick veta det här helt nyligen, och ärligt talat
var det bara för patetiskt.
Men jag ville se stället innan jag gjorde mig av med det, och jag
ville göra nåt fint för er...
Det är lögnerna som är ynkliga.
- Thomas. - Jag borde gå.
Jag är mitt uppe i nåt.
Kan du göra nåt alls på egen hand?
Måste du dra med oss hit som sällskap när du undersöker din mans dubbelliv?
Jag öppnade Olivers julkort.
Han skrev att han hade träffat nån annan. Jag tog ett dåligt beslut.
Jag vill umgås med er. Det var inte menat att...
- Det var inte så. - Skrev han det i kortet?
Du låtsades ha varit här förut.
Thomas, jag har en smärta här.
Vad är det?
Förlust.
Det är som ett litet sår som aldrig försvinner.
Och på nåt vis hittar man på sätt
att distrahera sig för att inte känna det så mycket.
Och ibland missar man vad som händer runt omkring för att man...
Man vill bara kunna andas som man gjorde förut.
Så... Ja, jag klantade mig.
Förlåt att jag är en bortskämd skitunge. Jag försöker bara komma på
hur jag ska leva med det faktum att min man dog...
...och lämnade mig...
...att hitta det här.
Jag är ledsen
för det du går igenom, men jag har också känslor.
Du borde nog gå.
Jag har ingenstans att ta vägen.
Får jag stanna tills jag kommer på nåt?
Jag väntar i badrummet.
Han kan inte gömma sig i badrummet.
- Ursäkta, bor du inte här? - Jag bor i Berlin.
Hur träffade du min man, då? Finns det en annan lägenhet i Berlin...
Jag bor i Berlin, med dansar ofta i Paris. Jag vann Olivers konststipendium.
Jag uppträdde i Paris i fjol,
och Oliver kom bakom scenen och presenterade sig.
- Det tror jag säkert. - Vi höll kontakten och sen bara...
- Vart ska du gå? - Han kan inte stanna.
- Han har ingenstans att gå. - Jag vet...
Det är inte jag som är den elaka.
Skulle han bo här med oss?
- Kan jag hjälpa till? - Nej.
Rök inte inomhus, tack.
Ursäkta, men stämningen knäcker mig.
- Får jag ta ett bloss? - Ta den.
Är det okej?
En cigarett vid middagen? Jag visste inte att det var 1988.
Förlåt. Jag vet inte ens vad det är.
Förlåt, hörni. Jag klantade mig.
Ska vi säga nåt innan vi äter?
Gud borde inte få komma i närheten av den här maten.
Han menade nog om Oliver.
Jaha. Förlåt.
Förlåt.
- Det är okej. - Fan, Marc.
Låt mig få känna att det inte är okej.
Låt det vara inte okej.
Låt mig be om ursäkt för att jag sabbade kvällen.
För annars låtsas vi som ingenting, som vanligt.
Jag ber om ursäkt för igår kväll.
Förlåt att jag viftade bort dina känslor.
Jag är ledsen att jag skrämde upp dig.
Jag känner inte dig, men förlåt för att du måste lyssna på det här.
Förlåt, Marc.
Vi borde vara ute och dansa nu.
Det är vad han hade velat.
Och jag vet att han gjorde taskiga saker mot dig,
men du ska veta att Oliver älskade dig högt.
Så länge.
Och jag är ledsen att han inte är här längre.
Jag saknar honom.
Fan också.
Han förväntade sig mer av oss.
För den jävla smärtan.
Du också. Kom igen.
Terrance lämnade mig.
Och jag förtjänade det.
Jag behöver lite luft.
Vi sitter i pariserhjulet. Berätta vad som pågår.
Oj, vad dramatisk du är.
Terrance tröttnade på att vänta på att jag skulle vakna.
Jag förebrår honom inte.
Jag är intensiv.
Jag trodde alltid att Terrance var för trygg för mig.
Men han var inte trygg.
Han var trygghet.
Det var det jag inte förstod.
För jag är intensiv.
Jag är en 35-årig kvinna som hade en bra, kärleksfull man och valde en busskur.
Om det känns bättre så tror jag att ingen egentligen har koll.
Jag håller inte med.
Jag tror att folk kan ha koll och leva sina liv utan fullt kaos.
Och vara snälla och generösa mot andra, och önska dem allt gott.
Det är en dålig ursäkt. Ni vill inte inse att ert beteende sårar.
När jag bad om sanningen...
Bara för att jag gick tidigt igår?
Nej, det är ett mönster.
Vadå för mönster?
Det...
Vadå för mönster, Thomas?
Det finns inget. Kan vi gå av?
Varför tar du bara åt dig så när han har gjort dig besviken?
Varför bara han?
Människor har obekväma känslor, Thomas.
Sånt händer.
Det suger, men händer.
Det är okej.
Det är aldrig jag.
Och jag vet inte varför.
Inte bara med dig, utan alltid.
Jag är aldrig den rätta.
Folk verkar känna det på sig.
Det kunde vara så enkelt för oss.
Jag vet.
Jag vet. Men det var det inte.
Det berodde inte på dig.
Utan på oss.
Jag vill nog åka hem och att vi ligger lågt ett tag.
- Va? - Jag vill inte ha
ett stort drama på pariserhjulet.
Du har rätt. Folk har ingen koll.
Men för vår egen skull...
...borde vi försöka mer.
Nej, nej.
- Nej, nej. - Nu åker vi igen!
- Vi åker igen. Han låter oss åka. - Nej.
Fan också.
Vilken tid tänker du åka tillbaka?
Det går ett tåg i timmen, så när som helst.
Jag följer med.
Jag har saker att göra. Om du inte vill att jag stannar?
Nej, det är lugnt. Gör vad du måste.
Jag ska nog ta det här.
Okej.
Vi ses i London.
- Jag sms:ar när vi är hemma. - Okej.
Jag älskar dig.
À plus tard.
Sebastian lärde mig det igår när jag gick därifrån gråtandes.
Ta en sista titt på den här jävla röran, mina vänner.
Hon har tjänat oss väl.
- Hej. - Hej.
Kom in.
Ska jag ta av skorna?
- Nej. - Okej.
Så...
Jaha...
Allt kom fram och mina vänner åker hem.
Gick det bra?
Väldigt, väldigt bra. Ja.
Det var tråkigt att höra.
Det var nog oundvikligt.
Det är mycket kärlek
och missriktad sorgsenhet.
Du beskrev just halva Paris.
Hej.
Han hade en julklapp till dig.
Jag återlämnade den.
Jag är ledsen.
Han älskade dig mycket.
Jag vet inte ens vad vi höll på med.
Han ville inte lämna dig.
Han ville inte ge upp sitt äktenskap.
Han tänkte prata med dig om det här. Vi bara...
Vårt äktenskap.
Ja, ursäkta.
Det var inte värt allt det här.
Vet du...
Jag hade aldrig mött nån som var så nyfiken på mig.
Han var nyfiken på alla. Och allt.
Men jag var den som bibehöll hans nyfikenhet.
Jag saknar det.
Mycket.
- Har ni bott här, eller... - Nej.
Nej, han hade just skaffat den. För jobbet, tror jag.
Det var inte så.
Jag förebrår dig inte för dina känslor för min man.
Det är svårt att låta bli.
En kram är lite för mycket.
Visst. Jag förstår.
Mäklaren ringde.
De vill lägga ut huset i London i nästa vecka.
- Okej. - Är det okej för dig?
Ja.
Det är inte mitt hus, utan hans.
Du verkar inte gilla idén.
Min åsikt är irrelevant.
Du har hand om min ekonomi
och jag ska sälja mitt hus, din åsikt är inte irrelevant.
Jag hoppas att du inte flyr.
Från honom, menar jag.
Min fru dog för 12 år sen, den här månaden.
Jag flydde.
Från henne.
Från oss.
Kroppen har ett smart sätt att skydda oss
från det som upplevs som ett hot.
Så ju mer vi sluter oss...
...desto mindre känner vi.
Just då hjälpte det mig. Jag gick vidare. Började plugga igen.
Studerade ekonomi.
Byggde upp ett framgångsrikt företag.
Vackert hus.
Fina kläder.
Jag längtade aldrig efter nån annan.
Man kan överleva så.
Tills känslan av meningslöshet kommer krypande.
Det nya livet du skapat som en tillflyktsort...
...börjar kännas som ett tomrum.
För det visar sig...
...att undvika sorgsenhet...
...är även att undvika kärlek.
Den efterklokheten kommer för evigt att kännas som ett magont.
Jag kämpar för att få tillbaka tilliten men han gör det inte lätt.
Spelar han cool?
Nej.
Alla känslor är kvar.
Och han vill fortfarande gifta sig med mig, tids nog.
Om det ska ske en dag...
...måste han vara säker på mig.
Jag förstår det.
- Tänk att han inte är värst. - Herregud, bibliskt.
Bättre än förut, va?
Har du pratat med Thomas?
Ja.
Jag har lagt ut honom på nätet.
- Ett stort steg. - Enormt.
- Jag har fått ett bud på huset. - Fan ta dig.
Du ska få ett gästrum i det nya huset.
Du är från vettet om du tror att jag åker en timme för att träffa dig.
Jag måste bort.
Jag vill måla ensam i ett rum med utsikt över havet
som en ledsen lesbisk kvinna i en historisk pjäs.
Jösses, nej.
Snälla, låt mig få det.
Slutet på en epok.
Verkligen.
Jag är stolt över dig.
Jag menar allvar.
Du får komma hit oftare än jag till dig.
Nykter och självisk.
Herregud, det är titeln på min självbiografi.
Jag älskar dig.
TILL SALU
Den är till dig.
Det hoppas jag.
Han... Han var en skönhet.
Ja, det var nästan irriterande.
Han skulle ha älskat det här.
Tack.
På riktigt.
Men sluta!
Otroligt.
Titta!
Jag älskar den. Du är ett geni.
- Kul att du gillar den. - Herregud, så bra.
Fint att se er på rätt spår igen.
Får jag se ringen?
Man är aldrig på rätt spår med henne, men vi är tillbaka.
Och vi är på.
Bara för att ditt ansikte hänger här får du inte röra eller ta hem målningar.
Moi?
Vi håller ner händerna.
Vi har ett fantastiskt kolsyrat vatten till dig ikväll.
Tack, raring.
Helt fantastiskt. Så coolt.
Kul att du kom.
Jag har bett dig att börja måla igen så många gånger.
Jag hade kunnat stanna hemma på ren trots.
Jag gör visst ett gästspel i utställningen? Utan medgivande?
En stämning kan bli en fin julklapp.
Du är ännu bättre än jag kom ihåg.
Det är ett steg.
Jag tog med min kille. Hoppas det är okej.
Jaså, kille? Inte partner? Jag hade satsat på partner.
Dra åt helvete.
Ben.
- Ben, trevligt att träffas. - Hej. Detsamma.
Tack för att du kom.
- Det här är Ben. - Hej.
- Kul att ses. - Hej, kompis.
Har du sett ringen?
- Jag har hört allt om ringen. - Ser du mig?
Ja, vi ser dig allihop.
Undertexter: Lena Marie Larsson