Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫אז אליסטר נסע לברלין לשבוע‬
‫וכשחזר, דיבר על כל האמנות הנפלאה שעשה שם.‬
‫אני משחק אותה בן זוג תומך ושואל איפה זה.‬
‫הוא אומר, "מה?"‬
‫אני אומר, "עשית מדיה משולבת,‬ ‫אני מנהל גלריה,‬
‫"אני אשמח לראות את האמנות שעשית."‬
‫טוב.‬ ‫-זה סרט קצר עליו‬
‫ועל קובני שעיר ומבוגר...‬
‫מזדיינים על ברזנט משומן‬ ‫במה שנראה כמו חנות נעליים ריקה.‬
‫אני אפסיק לשתות.‬ ‫-מארק, הם עשו שבעה סרטים קצרים.‬
‫הם הזדיינו בכולם?‬ ‫-זה על החושניות שבחמדנות,‬
‫או בקפיטליזם או משהו אחר‬ ‫שנוטף כוונות טובות.‬
‫אם אישאר, אני אידיוט.‬
‫אז אתה מתכוון להיפרד ממנו?‬
‫לא. יותר מדי בלגן.‬
‫בסוף אני אתן לו להיפרד ממני.‬
‫נשארו גברים הגונים בעיר הזאת?‬
‫תומס, כמה פעמים אני צריך להגיד לך?‬
‫אין לך זכות דיבור‬ ‫כי הכנת בעצמך משקה לחג המולד.‬
‫והבעל החתיך והעשיר שלך‬
‫מתכוון לערוך שירה בציבור ליד האח.‬
‫אז השאלה הזאת אמורה רק לרחף רגע באוויר.‬
‫זאת הקופסה היחידה עם השם שלך.‬
‫לא ידעתי שצריך להביא מתנות.‬
‫שכחתי להביא יין. אל תגיד לטרנס שאמרתי לך‬
‫כי רבנו על זה בדרך הנה.‬
‫בהתחשב בכך שאנחנו בעצם חולקים את בעלי,‬
‫חשבתי שזה הולם.‬
‫אתה יודע שמארק לא ראוי לך, נכון?‬
‫ואם העניינים ביניכם לא יסתדרו,‬
‫אני לא הולכת לשום מקום. אני כאן.‬
‫טוב. אני בטוח שטרנס ישמח לשמוע את זה.‬
‫הוא יבין.‬
‫אם זה צ'ק לשכר הדירה שלי, אני נשבעת לך...‬
‫- לסופי, שלא יודעת לשיר -‬
‫הנה הוא.‬
‫מה זה, לעזאזל?‬
‫אלה מאראקס בעבודת יד.‬
‫אחרי השנה שעברה, חשבתי שיהיה נחמד‬
‫אם תוכלי להשתתף במזמורי חג המולד.‬
‫אתה יודע מה? זאת התעללות.‬
‫השיר שבחרת בשנה שעברה לא התאים לקול שלי.‬ ‫זאת לא בעיה שלי.‬
‫חומד, הקול שלך הוא כמו אורגן כנסייה‬ ‫שמישהו זרק מהחלון.‬
‫אני אתבע אתכם על נזק נפשי.‬
‫איומי סרק.‬
‫לא.‬ ‫-על מה אנחנו תובעים הפעם?‬
‫הגיע הזמן שאחשוב על עצמי קודם.‬
‫בניגוד לכל הפעמים שאת לא חושבת על עצמך?‬
‫תודה.‬ ‫-מבעלך.‬
‫משתיקים אותי.‬
‫למה עשית לה את זה?‬
‫הם ממש יפים.‬
‫תודה.‬ ‫-באמת,‬
‫הגזלייטינג סביב השירה שלי פשוט נורא.‬
‫לא, פשוט אין לך אוזן מוזיקלית.‬
‫ואת קולנית.‬
‫ממש קולנית, ואני אוהב אותך בגלל זה.‬
‫כמה אלכוהול שתית?‬
‫לא עניינך. תן לי את זה.‬
‫טוב.‬
‫אבקש את תשומת לב כולם.‬
‫אבא.‬
‫כולנו יודעים מה השעה.‬
‫כן...‬
‫בואו, תתאספו. ג'קי, יקירה,‬ ‫את מוכנה להביא את התווים מהפסנתר‬
‫ולחלק אותם לכולם?‬
‫ובטח גם קיבלתם, אני יודע את זה,‬
‫אימייל עם קבצי אודיו של התפקידים שלכם...‬
‫אם אשמע עוד פעם על קבצי אודיו...‬
‫...שזכו לעיבוד של פיטר פינלי המופלא,‬
‫פעם מאהב והיום ידיד ומלחין מועמד לאוסקר...‬
‫שטרח לפנות זמן בלו"ז העמוס שלו‬
‫בהלחנת הסרט החדש של ויקטוריה ולנטיין...‬
‫כדי ללוות אותנו הערב.‬
‫אוהבים אותך, פיטי.‬
‫לא, באמת,‬
‫תודה לכולכם על אחד הערבים הכי טובים השנה.‬
‫ולמרקוס האהוב שלי.‬
‫אהובי, הלוואי שיום אחד אהיה ראוי לך.‬
‫טוב, פיטי!‬
‫בקול רם ובגאווה.‬
‫"כל יום‬
‫"יהיה כמו חג"‬
‫יופי!‬
‫"כשהמתוק שלי‬
‫"כשהמתוק שלי יחזור הביתה‬ ‫-כשהמתוק שלי יחזור הביתה‬
‫"הוא נסע לפני זמן רב‬
‫"מאז שהוא נסע"‬ ‫-מהמם!‬
‫"חשבתי עליו‬
‫"היום קיבלתי מכתב‬
‫"בשעת צהריים‬
‫"כתוב בו: אל דאגה..."‬
‫שירת מלאכים!‬
‫"אני חוזר הביתה‬
‫"כל יום‬
‫"יהיה כמו חג"‬
‫אתם נפלאים!‬
‫"כשהמתוק שלי‬
‫"כשהמתוק שלי יחזור הביתה‬ ‫-כשהמתוק שלי יחזור הביתה"‬
‫שינוי סולם!‬
‫"כל יום‬
‫"יהיה כמו חג‬
‫"כשהמתוק שלי‬
‫"כשהמתוק שלי יחזור הביתה‬ ‫-כשהמתוק שלי יחזור הביתה‬
‫"כשהמתוק שלי יחזור הביתה"‬
‫עוד הצלחה מסחררת.‬
‫סופי מתחילה לשהק.‬
‫אז מה?‬
‫תדביק את הפער.‬ ‫זה מגיע לך, כמו רוב הדברים בחיים.‬
‫תזיין את הברמן. ראיתי איך הוא מסתכל עליך.‬
‫אולי הוא נדהם מכמות הנקניקיות שאכלתי.‬
‫ואני מעדיף לזיין אותך, אם זה בסדר.‬
‫מה, עכשיו?‬
‫ניתן לשכנה עוד סיבה להזמין משטרה‬
‫נגד ההומואים שגרים מולה.‬
‫אחזור בתחילת השבוע.‬
‫יהיה לנו על מה לדבר.‬
‫אני הולך, פראי אדם. תעשו טעויות גדולות.‬
‫בבקשה. אני כל כך אוהב אותך.‬
‫אני אוהב אותך.‬
‫מתי יהיה לי כזה?‬
‫החבר שלי?‬
‫אני חושבת שהוא התנסה כשלמד דרמה,‬ ‫זה לא מצא חן בעיניו.‬
‫באמת?‬
‫התכוונתי לבן אדם טוב. כי זה מה שיש לך.‬
‫אתה ואני נפרדנו‬ ‫ותראה מה השגת אחרי 15 שנים.‬
‫מה יש לי בחיים?‬ ‫-מותק.‬
‫אז טרנס ביקש ממני לעבור לגור איתו.‬
‫הגיע הזמן.‬
‫כן. עוד לא עניתי לו.‬
‫למה?‬
‫הוא נקי מדי.‬
‫אני מרגישה שלא אוכל להתנהג כרגיל, מבינים?‬
‫לא.‬
‫מה זה אומר? לחיות בזוהמה?‬
‫להשליך אשפה על הרצפה?‬ ‫-אולי.‬
‫אם זה מה שיתחשק לי לעשות.‬
‫היי, בייב.‬
‫אנחנו מדברים עליך.‬
‫מגניב. גם אנחנו מדברים עלייך.‬
‫אם רק היית רואה איך את נראית מקצה החדר.‬
‫את עוצרת נשימה.‬
‫מקרוב? לא משהו.‬
‫דרך אגב, מארק, משקה חג המולד נפלא.‬
‫תודה. אתה היחיד שטעם ממנו.‬
‫חג שמח.‬
‫פאק.‬
‫נראה שמישהו הגזים עם האלכוהול‬ ‫לפני שנסע הביתה.‬
‫אוי, לא.‬
‫זאת המונית של אוליבר.‬
‫- נחמה מתוקה -‬
‫לילי קיין שיפצה את הציצים שלה.‬
‫והאולפן מתחרפן‬
‫כי עכשיו לוויקטוריה ולנטיין יש שתלים.‬
‫מה הם מצפים ממני?‬
‫אני כותב את הספרים, הם מסריטים אותם,‬
‫ואתה, אהובי, משפץ את המטבח המהמם שלנו.‬
‫אני משפץ את המטבח?‬
‫אני משפץ את המטבח‬ ‫וגם מאייר את כל הספרים שלך,‬
‫ואת הכריכות,‬
‫ומגן עליך מפני המוני מתבגרות מתייפחות‬
‫שדופקות בדלת ושואלות מתי תסיים‬
‫את שני הספרים הבאים שהבטחת להן.‬
‫אני חייב לך את חיי, מרקוס.‬
‫אני יודע.‬
‫ותודה לאל על המתבגרות האלה.‬
‫לא הערב, כשאתה יוצא מוקדם‬ ‫מהמסיבה שלך בגללן.‬
‫זאת המסיבה שלנו,‬
‫כי אתה תכננת אותה כשידעת‬
‫שאני חותם על הספרים שלי בבוקר בפריז.‬
‫זאת חתימת ספרים. יכולת לדחות את האירוע.‬
‫לא דוחים חתימת ספרים בחג המולד בלובר.‬
‫אמרתי לך איזה חתיך אתה הערב?‬
‫לא מספיק.‬
‫תגיד לי שהפסנתר מכוון.‬
‫הפסנתר מכוון.‬
‫אפילו הקליד הסרבן?‬
‫החליפו אותו.‬
‫"כבר נכספתי בעבר לאנשים,‬
‫"אהבתי אנשים בעבר.‬
‫"אבל לא כך.‬
‫"זה לא היה כך.‬
‫"תן לי עולם.‬ ‫לקחת את העולם שהייתי."‬
‫המצאת את זה עכשיו?‬
‫לא, זה של אן קרסון.‬
‫הייתי מוותר על הבית כדי לכתוב כמוה.‬
‫לא כדאי, בדיוק שיפצנו את המטבח.‬
‫נכון מאוד.‬
‫תודה על המסיבה.‬
‫אוליבר שינה חיים של כל כך הרבה אנשים.‬
‫במיוחד את חיי.‬
‫קראתי חלק מהספר הראשון‬ ‫בסדרת ויקטוריה ולנטיין‬
‫לאודישן שלי לסרט וחשבתי...‬
‫"הדמות הזאת...‬
‫"זאת הסיבה שאני רוצה להיות שחקנית."‬
‫היא חזקה.‬
‫חכמה.‬
‫מחפשת את האמת.‬
‫מילולית.‬
‫היא טלפתית.‬
‫אבל אתם בטח יודעים את זה.‬
‫ועכשיו הוא איננו.‬
‫וכואב לי הלב.‬
‫על המשפחה שלו.‬
‫ועל הסרט שלנו.‬
‫כולנו שואלים את עצמנו,‬ ‫"למה? למה זה היה צריך לקרות?"‬
‫היו לו עוד הרבה סיפורים לספר.‬
‫אבל החיים מבאסים.‬
‫עכשיו אנחנו לא יודעים‬ ‫אם נצלם את הסרט החמישי והשישי‬
‫כי הוא עדיין כתב אותם.‬
‫אז...‬
‫אוליבר...‬
‫בן אלף.‬
‫טוב.‬
‫אני מקווה שיאשרו את הסרטים לכבודך,‬
‫ושנמשיך לספר את הסיפורים שלך בשנים הבאות,‬
‫כי אנחנו...‬
‫צריכים אותם.‬
‫המילה הראשונה שאוליבר אמר הייתה "זוז".‬
‫במובן של "זוז מדרכי".‬
‫הוא היה בקושי בן שנה.‬
‫חסמתי את דרכו לגינה הקטנה שלנו‬
‫והוא היה נחוש להגיע לפרחי לוע הארי.‬
‫הוא אהב ללחוץ על עלי הכותרת‬ ‫כאילו הם מדברים.‬
‫הוא לא ידע את זה בזמנו,‬
‫אבל הוא סיפר סיפורים עוד לפני שדיבר.‬
‫כשגדל, שיתף את אימא שלו ואותי במה שכתב.‬
‫תמיד על נסיכות בחיפוש אחר דברים.‬
‫חשבתי הרבה בימים האחרונים‬
‫על כל הפעמים שעודדתי אותו‬ ‫לכתוב על משהו אחר.‬
‫על דברים שבנים כותבים עליהם.‬
‫הוא ממש התנגד.‬
‫"אני בן.‬
‫"ועל זה אני רוצה לכתוב."‬
‫אני שומע אותו נוזף בי על הזלזול בסיפוריו.‬
‫אני... הייתה לי נטייה לעשות את זה,‬
‫והוא צדק.‬
‫זה לא...‬
‫פשוט...‬
‫לדעת שילדך הצליח למרות מה שאמרת לו.‬
‫חבל רק שאני לא יכול להגיד לו‬
‫כמה אני מתחרט על כך שחסמתי את דרכו לפרחים.‬
‫אני מקווה שאתה עושה שם חיים עם אימא שלך.‬
‫מה לא הייתי נותן כדי להתחלף איתך, בני.‬
‫אני אוהב אותך.‬
‫ואני גאה בך.‬
‫אני כל כך...‬
‫גאה בך.‬
‫תמיד אהבתי את האיורים שלך.‬
‫כמה פעמים הבטחת לי איורים חדשים?‬
‫תמיד אמצא להם מקום כשתהיה מוכן.‬
‫תודה שבאת להתארח.‬
‫זה ממש עול להשתמש במטבח שלך‬
‫ולישון על מזרן יקר מספוג זיכרון,‬ ‫אבל אמרת שאתה רוצה חברה.‬
‫אתה בסדר?‬
‫אז כן.‬
‫היא כאן.‬ ‫-תודה.‬
‫תודה שבאת.‬
‫כמובן.‬
‫אז לפני שניגש לעניינים,‬
‫רציתי שתדע‬
‫שהמו"לים של אוליבר מנסים לצאת מהעסקה,‬
‫כי הוא לא ימסור את הספרים הבאים.‬
‫עבר חודש.‬
‫אנשים מגעילים.‬
‫זאת מקדמה גדולה.‬
‫אבל כן, האמריקאים לא ידועים בטקט שלהם.‬
‫עורכי הדין מטפלים בזה. בקרוב נדע יותר.‬
‫טוב.‬
‫ואתה?‬
‫לא ישן?‬
‫קראתי שהמוח דומה לשריר.‬
‫לכן כל כך קשה להתגבר על מוות‬
‫כי המוח מאומן להרגיש דברים כלפי מישהו.‬
‫וכשאותו אדם מת, המוח עדיין פועל‬
‫תחת הרושם שהוא צריך להרגיש דברים...‬
‫כלפי אותו אדם. כמו...‬
‫זיכרון שריר.‬
‫אז אני מנסה לאמן את המוח שלי‬ ‫לא להרגיש הרבה כרגע.‬
‫רק לתת לי לעבור את השנה הבאה,‬
‫כדי שלא אזכר כל הזמן שאני גם יתום‬
‫וגם אלמן.‬
‫למה, אני נראה כאילו אני לא ישן?‬
‫אני חושבת שנקרא את הצוואה בפעם אחרת.‬
‫אני ארצח אותך בגלל זה.‬ ‫-אתה תסתדר.‬
‫אתה תסתדר, בייב, אני מאמינה בך.‬
‫טוב, חבר'ה, אנחנו מוכנים.‬
‫בואו הנה,‬
‫נעבור על מה שנעשה היום.‬
‫שבו על הקרסוליים.‬
‫יופי. בחזרה השלישית תעצרו למטה.‬
‫ידיים על הברכיים, חלק פנימי.‬
‫יופי. מצוין. בתנוחה הזאת אני רוצה שתשתעלו.‬
‫תרגישו את הבטן.‬
‫יופי. אתה בסדר?‬ ‫-היא לא עושה את זה נכון.‬
‫לא, אולי תצטרכי לבדוק את התנוחה שלך,‬
‫להרים קצת את החזה. אוי, לא.‬
‫ושוב למטה, לאט.‬
‫עוד פעם. למעלה.‬ ‫-אוהבת אותך.‬
‫לשאוף אוויר בדרך למטה.‬
‫למטה.‬
‫ולעמוד.‬
‫אז השיער שלי בדיוק כמו שלך?‬ ‫אני רוצה להיות כמוך?‬
‫אני רוצה להבין.‬
‫הרבה בחורים חוגגים עד חמש בבוקר?‬
‫אתה יודע, זה כמעט שייקספירי,‬
‫כשחושבים על זה, רמות הבגידה,‬
‫ולמרות זאת הן ממשיכות לבוא לארוחות הערב.‬
‫למה צריך לבחור שיר? זאת אפליקציית דייטים.‬
‫השיר מתנגן על רקע מונטז' של תמונות שלך.‬
‫יש... תודה. יש אפשרות לא לצרף שיר?‬
‫איזה מין שירים אנשים בוחרים?‬
‫רדיוהד. המון במאים יצירתיים בוחרים רדיוהד.‬
‫עברה רק חצי שנה, הוא לא חייב לעשות את זה.‬
‫תודה רבה.‬
‫השיר של טוני ברקסטון תמיד מצליח.‬
‫איך את יודעת?‬
‫תפסתי אותו, לא ככה?‬
‫התמונות עשו לי את זה.‬
‫אני מבטיח לך שזה בגלל התמונות.‬
‫אבל אם הייתי יודע למה אני נכנס...‬
‫בכל אופן, הייתה לי מצגת מהממת.‬
‫גברים אוהבים חוטיני, למות עליהם.‬
‫שמרת את תמונות העירום שלו.‬
‫זה כל כך מרגש.‬
‫מה? זה ממש רומנטי.‬
‫אני מצטערת, רק חיפשתי לך תמונות,‬
‫ואני לא מוצאת תמונות שלך בלעדיו, ו...‬
‫זה נראה מוזר לחתוך אותו מהתמונה.‬
‫אני נראה מבוגר יותר? אני מרגיש שהזדקנתי.‬
‫לא...‬ ‫-כן. בעלך מת.‬
‫בחיי, מותר לך.‬
‫אני מאמין לה.‬
‫היי.‬
‫אנחנו צריכים לצאת.‬
‫ו... גמרתי עם טרנס.‬
‫מה? מה קרה?‬
‫היינו צריכים להיפרד מזמן.‬
‫ואני מרגישה טוב. האמת? אני מרגישה נפלא.‬
‫זה דיכא אותי. כל הסיפור.‬
‫אני פשוט לא רוצה להרגיש לכודה.‬
‫אני לא רוצה חוקים. אני לא רוצה איומים.‬
‫הוא איים עלייך?‬
‫המהות שלו איימה עליי, מארק.‬
‫אני לא יכולה להיות אשתו.‬
‫אשתו?‬ ‫-אמרתי שאני לא יכולה להיות אשתו.‬
‫הוא רוצה להתחתן?‬
‫טרנס הציע נישואים?‬
‫לא, מתברר שהם בדיוק נפרדו.‬
‫מה?‬
‫זה לא העניין. הלב אמר לא. תתלבש.‬
‫אמרתי לאליסטר שאעבור בתערוכה שלו.‬
‫זאת מסיבת חג מולד עם תערוכה קבוצתית במחסן.‬
‫נשמע כמו סיוט.‬
‫תומס.‬
‫אליסטר נפרד ממך לפני שנה.‬
‫ביום ההולדת שלך. למה אתה עושה את זה לעצמך?‬
‫כי אני רוצה להחתים אותו לגלריה.‬
‫ואהבת האמת שלי היא כאוס.‬
‫גם שלי. מארק, נו כבר, תתלבש.‬
‫אני לא יכול לצאת הערב. יש לי עבודה.‬
‫איזו מין עבודה אתה צריך לעשות בשישי בערב?‬
‫הפסיכולוגית שלי נתנה לי שיעורי בית‬
‫בתור הכנה ליום השנה של הפעם ההיא‬
‫שראיתי איך שולפים את בעלי מרכב כמו חילזון.‬
‫טוב, אז...‬
‫הוא יקרא את ברכת חג המולד של אוליבר.‬
‫אני קורא את הברכה.‬
‫אוי, עוד לא פתחת את כרטיס הברכה.‬
‫זה מה שאמרתי.‬ ‫-אתם יכולים להירגע?‬
‫מרקוס...‬
‫מותק,‬
‫עמדנו לצדך בכל פעם שהיית צריך אותנו‬
‫במשך כמעט שנה.‬
‫בנינו לך את הקן,‬
‫ודגרנו עליך במשך שנה.‬
‫הגיע הזמן לבקוע, חמוד שלי.‬
‫תפתח את הברכה.‬
‫תבכה.‬
‫תלבש משהו יקר ותפגוש אותנו שם.‬
‫אוהבים אותך.‬
‫הנה אנחנו... אוהבים אותך.‬
‫מרקוס, יקירי,‬
‫עם סוף השבוע שמצפה לנו,‬
‫אני מקווה שתעכל את זה קודם בכתב.‬
‫להפתעתי, הכרתי מישהו אחר.‬
‫זה משהו שאני רוצה לבדוק.‬
‫בטח תצטרך זמן לחשוב ולהרגיש,‬ ‫והרי אנחנו חייבים להרגיש,‬
‫לפני שנדבר.‬
‫ואני מצפה להרבה דיבורים.‬ ‫חיים. אחזור בקרוב. אוהב תמיד, א'‬
‫לא, תודה.‬
‫למה? אתה פוחד?‬
‫תמיד. את?‬
‫מבועתת.‬ ‫-ממה?‬
‫כל דבר מעבר לזה.‬
‫את צריכה לפחד.‬
‫ומניסיוני, זה רק יגרום לך סחרחורת ומבוכה.‬
‫שמוק.‬
‫שתי כוסות יין אדום.‬
‫תודה.‬
‫קניתי לך משקה.‬
‫אוקיי.‬
‫אתה תמיד מעצבן אמני מיצגים?‬
‫המיצג לא ממש מקורי, אבל הם משתדלים.‬
‫כמו כולנו.‬
‫הם רק מחפשים חברה.‬
‫בניגוד אליך, כנראה.‬
‫קנית לי משקה.‬
‫לא נתת לי ברירה.‬
‫אוכל לתת אותו למישהו אחר.‬
‫למטה יש מישהו שמצייר עם הזין שלו.‬
‫זה אומר שאתה רוצה בחברתי?‬
‫כי אני מבטיח לך שזאת טעות חמורה.‬
‫אתה אמן?‬
‫פעם ציירתי.‬
‫בזמן האחרון אני מאייר ספרי ילדים.‬
‫למה הפסקת לצייר?‬
‫זאת שאלה גדולה מפי אדם זר.‬
‫אני מתנצל.‬
‫במקום זה, אחמיא לז'קט שלך.‬
‫אימא שלי מתה והיה לי קשה מדי, אז הפסקתי.‬
‫כיף איתי במסיבות.‬
‫ולא חשבת להתגבר על הכאב בעזרת ציור?‬
‫לא, אין לי כוח למזוכיזם.‬
‫אני לא יודע...‬
‫אני לא רוצה להישמע כמו מניאק יומרני,‬
‫אבל אמנות היא לא סוג של הנצחה לכאב?‬
‫אחרת לאן הכאב הולך?‬
‫יש לך מזל שאתה צרפתי.‬
‫כנראה תיעלתי אותו לנישואים שלי,‬ ‫וזאת הייתה טעות.‬
‫אז אתה נשוי?‬
‫הייתי.‬
‫גם הוא מת, לפני שנה.‬
‫אני מצטער לשמוע.‬
‫אני לא יודע איך קוראים לך.‬
‫תיאו.‬
‫מארק.‬
‫הייתי צריך להחמיא לז'קט שלך?‬
‫לא.‬
‫אז אני יכול להזמין אותך למשקה השבוע?‬
‫אני פה לכמה ימים לפני שאני חוזר לפריז.‬
‫לא נראה לי.‬
‫אבל אכניס את המספר שלי לטלפון שלך.‬
‫ההורים שלהם קנו את המקום הזה בתור תעסוקה.‬
‫כמו ארגז חול גדול ויקר.‬
‫עצוב, הם יודעים שהם לא טובים במיוחד.‬
‫מרקוס.‬
‫היה נעים להכיר.‬
‫גם אותך, מארק.‬
‫איפה היית, לעזאזל?‬
‫הייתי פה 45 דקות.‬
‫מי זה?‬
‫אני לא יודע.‬
‫איך היה בבית?‬
‫לאליסטר יש חבר חדש.‬
‫הוא הביא אותו הערב.‬
‫נפנף בו מול תומס‬
‫כמו סרט בתרגיל התעמלות מחורבן.‬
‫איזה קטע זה היה.‬
‫לא ידעת שהוא יוצא עם מישהו?‬ ‫-לא... אני בסדר, אוקיי?‬
‫זה לא היה קטע.‬
‫אני לא שם עליו.‬
‫זה היה קטע.‬
‫בינתיים, אולי אני פנויה ומובטלת,‬
‫אבל הסרתי את הרעלה ועיניי רואות הכול.‬
‫סליחה, פיטרו אותך?‬
‫מעניין שאתה קופץ למסקנה שפיטרו אותי.‬
‫תסתכל על הידיים האלה.‬
‫אלה יבלות מקשירת 25 מחוכים‬ ‫של נשים לבנות בכל יום.‬
‫למדת עיצוב תלבושות.‬
‫את עובדת בסרט עם קירה נייטלי.‬
‫בדיוק. אני צריכה ליצור משהו משלי.‬
‫חבר'ה, אני מרגישה צלולה, ממש חופשייה.‬
‫היא לקחה אקסטזי ושתתה בקבוק יין.‬
‫אני בסדר גמור.‬
‫אני מרגישה מעולה.‬
‫- X - תיאו -‬
‫אולי אצטרך לגור איתכם שבועיים או חצי שנה,‬
‫רק עד שאבין מה הצעד הבא שלי.‬
‫זה יהיה מגניב.‬
‫אני מתנצלת על המסעדה.‬
‫הייתה הצפה במשרד. הוא מסריח כמו ביוב.‬
‫תודה.‬
‫אני מקווה שקיבלת את סלסילת הגבינות‬ ‫ששלחתי בשבוע שעבר.‬
‫כן.‬
‫השכן שלי העריך אותה מאוד.‬
‫הייתי אוכלת את הגבינות לולא היה לי קרוהן.‬
‫היי, אפשר להביא לכם משהו?‬
‫תה. ירוק.‬
‫מים. תודה.‬
‫כמו שאנחנו יודעים,‬
‫החוזה של אוליבר עם ההוצאה לאור בוטל‬
‫כשהוא לא הצליח לעמוד במחויבות שלו.‬
‫כשהוא מת.‬
‫הם דורשים החזר של סכום גדול עד סוף השנה.‬
‫כדאי שנדון באסטרטגיה להגן על העיזבון.‬
‫בהקשר הזה,‬ ‫גילינו הוצאות חריגות על משלוחי אוכל.‬
‫זה אני.‬
‫מרתק.‬
‫כדאי לשקול לקצץ‬ ‫כמה מההשקעות שלך ושל אוליבר,‬
‫כדי לשמור על החסכונות מעתה והלאה.‬
‫אוקיי.‬
‫חוזה השכירות על הדירה בפריז‬
‫עומד להסתיים החודש, ואני ממליצה...‬
‫איזו דירה בפריז?‬
‫השכירות התחילה בדצמבר בשנה שעברה.‬
‫הנחתי שאתה מודע לכך‬
‫מפני שכמה מהחיובים שיקפו הוצאות של שניים.‬
‫אתה לא האדם השני.‬
‫לא.‬
‫אני לא.‬
‫הוא סיפר לך שהוא פגש מישהו אחר?‬
‫אני מקפידה לדעת מה שפחות על אנשים.‬
‫מה אני אמור להגיד לחברים שלי?‬
‫הם בזבזו שנה מהחיים שלהם כשתמכו בי.‬
‫איבדתי שנה מחיי.‬
‫אולי זה לא המקום המתאים...‬
‫אני בן 38!‬
‫זה אמור להיות שיא החיים שלי.‬
‫את מוכנה לשלוח לי את כל המידע על פריז?‬
‫אני יכולה.‬
‫אני מצטער.‬
‫מצטער שהיית צריכה לראות את כל זה. סליחה.‬
‫אוף.‬
‫תודה. סליחה.‬
‫סליחה, תודה.‬
‫מה?‬
‫טרנס רצה שאקח את הדברים שלי.‬
‫את בסדר?‬
‫כן. רציתי לצאת מזה ועכשיו יצאתי סופית.‬
‫מצטערת, אני לא יודעת מה קורה.‬
‫הוא לא היה שם כשעזבתי.‬
‫הוא לא עזר לי עם המזוודה. הוא לא היה שם.‬
‫שמישהו ידבר על משהו אחר. כל דבר.‬
‫את בטוחה?‬
‫כן, מארק, בבקשה. דבר.‬
‫אוקיי.‬
‫רציתי להודות לשניכם על השנה הזאת.‬
‫אני רוצה שניסע לסוף שבוע בפריז‬ ‫על חשבון אוליבר.‬
‫נבזבז את הכסף שלו בלי חשבון.‬
‫זה מה שהוא היה עושה אם הוא היה שם.‬
‫ואין דרך טובה מזו לציין את יום השנה.‬
‫כן.‬
‫מגיע לנו לשמוח קצת.‬
‫כן. זה רעיון נפלא.‬
‫אני חושבת שאתה מציע לנו‬ ‫רעיון נפלא ונוגע ללב.‬
‫כן, תודה. איפה נגור?‬
‫יש לנו שם דירה.‬
‫מה?‬ ‫-מה? ממתי?‬
‫אוליבר שכר אותה לפני שנה.‬
‫אני מתכנן להיפטר ממנה.‬ ‫-איך ההרגשה‬
‫להזכיר כלאחר יד שאתה מוותר על דירה בפריז?‬
‫איזה מתוק.‬
‫הוא עדיין מוצא דרכים לתת לנו דברים יפים.‬
‫- מונית פריזאית -‬
‫לעזאזל.‬
‫מה?‬
‫ואו, הדירה הזאת פשוט חיכתה פה?‬
‫לא, אני מבינה.‬
‫זה סקסי.‬
‫למקום כזה באים בשביל סקס.‬
‫מארק לא צריך להיזכר בכל הזיונים שלהם פה.‬
‫לא יודע, הדירה קצת מוגזמת.‬
‫מה הוא ניסה להוכיח?‬
‫שיש לו טעם ממש טוב.‬
‫ושהוא יודע ליצור אווירה ממש חושנית.‬
‫אפשר להתאהב בספה?‬
‫- ללוקה - א' -‬
‫סופי תישן בחדר שמיועד לאורחים‬
‫ודורשת פרטיות בתור רווקה בת 35.‬
‫היא לא ישנה באוהל מלא זרים בברנינג מן?‬
‫כן, היא משתמשת בהיגיון כמו בתיק קטן‬
‫שאי אפשר לשים בו שום דבר.‬
‫אתה בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫כן.‬
‫יפה פה.‬
‫אני יוצאת הערב.‬
‫מה?‬
‫תומס, לפני שתשפוט אותי,‬
‫גם אתם באים, הוא מביא גייז.‬
‫מביא גייז!‬
‫למה סטרייטים חושבים שהגייז שהם מכירים‬
‫ישר ירצו לקפוץ למיטה?‬
‫הכרתי ביניכם, וזה הצליח.‬
‫כן, לשנה, לפני 15 שנים.‬
‫קוראים לו סבסטיאן.‬ ‫הוא עובד בפרסום. 1.85 מ'.‬
‫הוא מבלה המון זמן על סירות יקרות,‬
‫לפי הפרופיל שלו.‬
‫אמרתי שתבחר איפה ניפגש כי אתה משלם.‬
‫אני לא משלם על זה.‬
‫אוי, מרקוס.‬
‫אני ממש רוצה שסבסטיאן ישכח איך קוראים לו‬
‫כשהוא יראה אותי הערב, טוב?‬
‫אז כדאי לדאוג שזה יקרה.‬
‫למשל, עכשיו.‬
‫צ'יק צ'ק.‬
‫תפנית מעניינת.‬ ‫-כן.‬
‫היא גם השאירה אפר על הדלפק.‬
‫- לילי קיין -‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫אני רוצה להחליף את זה. תודה.‬
‫זה לאוליבר אולסטון?‬
‫כן. אוליבר אולסטון קנה את זה.‬
‫הוא בזבז הרבה כסף בחנות הזאת.‬ ‫הוא בטח התחיל איתך.‬
‫אתה יודע מה קרה לו?‬
‫זה כל כך עצוב.‬
‫הוא היה מביא לנו קפה כשהוא היה בא לקניות.‬
‫אתם זוכרים אם הוא בא הנה עם גבר אחר?‬
‫לפעמים הוא היה בא עם בחור צעיר יותר.‬ ‫צעיר יותר ממך.‬
‫אולי בן זוג, אני לא יודע.‬
‫אתה העוזר שלו?‬
‫אני בעלו.‬
‫ואוליבר קנה את זה לבחור ההוא לפני שהוא מת.‬
‫מת מולי, לא מול המאהב שלו.‬
‫יש לי חברים שרוצים לקנות משהו בחנות הזאת,‬
‫ואני אשמח לשלם באמצעות הפריט הזה.‬
‫אתם מוכנים ללכת לקראתי?‬
‫אלא אם כן אתם רוצים‬ ‫לראות אותי מתפרק בחנות.‬
‫אוקיי.‬
‫טוב.‬
‫תודה.‬
‫אינטלקטואלית מדי?‬
‫או רק... מספיק אינטלקטואלית?‬
‫איזון טוב.‬
‫שמלה אלגנטית.‬
‫אבל את בתוכה.‬
‫יום אחד, יקירי, גבר ימיס את הלב הקפוא שלך.‬
‫הוא יעשה את זה עם מייבש שיער, זה בטוח.‬
‫יופי של משקפיים.‬
‫והצעיף. קח את שניהם. למה לא?‬
‫אהבתי את הדירה.‬
‫אהבת את הדירה ההיא?‬ ‫-אהבתי את הדירה.‬
‫נפרדתם אחרי חמישה חודשים.‬
‫ותראי אותנו עכשיו.‬
‫אני חושב הרבה על הדירה ההיא.‬
‫אתה זוכר את היום שעברנו אליה?‬
‫אוי, לא.‬ ‫-מה מצאתם?‬
‫דילדו תוצרת בית מאחורי המיטה.‬
‫ממה עשו אותו? בקבוק שמפו?‬ ‫-בקבוק בושם.‬
‫זה היה בקבוק בושם עטוף בקונדום.‬
‫להגנתן, הנשים ההן היו ידועות‬
‫בתור זונות בלגניסטיות ושכחניות.‬
‫אגדה.‬
‫את מתכוונת לדבר על טרנס?‬
‫זאת הבעיה. כולם רוצים לדבר על טרנס.‬
‫אני רוצה לדבר על עצמי.‬
‫אוקיי.‬
‫בואי נדבר עלייך.‬
‫תודה.‬
‫טוב, אה...‬
‫אני רוצה לעלות לדבר הזה באיזה שלב.‬
‫ואני רוצה לעשות חיים הערב.‬
‫אני רוצה שמישהו יסתכל עליי‬ ‫כאילו אני מתנה חדשה.‬
‫זאת בקשה מוגזמת?‬
‫לא.‬
‫אהבת את הדירה?‬
‫אני זוכר ערב אחד, כשסופי חזרה מהבר‬
‫שהיא עבדה בו בקיץ,‬ ‫והיחסים בינך לביני היו טובים,‬
‫וזכינו בדיסק של אלטון ג'ון‬ ‫בתחרות הטריוויה בפאב,‬
‫והשמענו אותו ופתחנו את כל החלונות,‬
‫כי הדירה הייתה מחניקה,‬
‫ונשכבנו על המיטה וחיכינו שתנשוב רוח.‬
‫והיה רגע שבו הבס מהשכנים למטה‬
‫התחבר נפלא ל"רכבת הזאת לא עוצרת שם יותר".‬
‫אתה זוכר דברים מוזרים.‬ ‫-וכולנו היינו משוכנעים‬
‫שאנחנו הוזים בגלל החום.‬
‫אבל לא הזינו.‬
‫זה רק זיכרון יפה מהדירה ההיא.‬
‫זה הערב שבו שפכתי יין אדום‬
‫על הנעליים המחודדות‬ ‫שנעלת כל הזמן, ואתה בכית?‬
‫תקפצי לי.‬
‫איך אני נראית?‬
‫כאילו לא שילמת על השמלה הזאת.‬
‫הנה הוא.‬
‫בונז'ור!‬
‫זה מה שאני יודעת בצרפתית.‬
‫אלה החברים שלי, מארק...‬
‫בונז'ור.‬ ‫-ותומס.‬
‫רק תומס, בלי מבטא צרפתי.‬
‫זאת אסמה...‬ ‫-היי.‬
‫-ורמי.‬ ‫-בונז'ור!‬
‫בונז'ור.‬ ‫-בונז'ור.‬
‫בונז'ור.‬
‫אז מה אנחנו שותים?‬ ‫-יין.‬
‫סליחה.‬
‫אז איך אתם מכירים?‬
‫אנחנו עובדים יחד.‬
‫התחלתי אתמול.‬
‫אתה מכיר אותם רק יום?‬
‫כן, אבל סב שאל במשרד מי רוצה להזדיין הערב‬
‫וחשבתי, "למה לא? יהיה כיף".‬
‫רוצה?‬ ‫-כן, טוב.‬
‫אוקיי.‬
‫סב סיפר לי שבעלך מת.‬
‫כן.‬
‫שהוא נהרג.‬
‫כן, נכון.‬
‫אבל לא נרצח.‬
‫דוד שלי נרצח.‬ ‫-אוי, לא.‬
‫הוא עבד בבניין.‬
‫אחר כך גילינו שהיו לו עסקים עם המאפיה.‬
‫נשרף בעודו בחיים.‬
‫אני מצטער.‬
‫כן.‬
‫אתה בטח מתגעגע אליו.‬
‫זה מסובך.‬ ‫-כן.‬
‫ככה זה באהבה.‬
‫אתם מוכנים להזמין?‬
‫כן, אני רוצה בשר.‬
‫יש לי דעות מוצקות מאוד.‬
‫ואני לא מוכנה להתנצל בגלל זה.‬
‫אני לא יכולה לעבוד בשביל אחרים.‬
‫אני צריכה לשלוט בחיים שלי, אתה מבין?‬
‫מה היא עושה?‬
‫את צריכה לעשות מה שעושה לך טוב בפנים.‬
‫בדיוק.‬ ‫-ורק את יודעת.‬
‫רק אני יודעת.‬
‫אוקיי. טוב.‬
‫בתיאוריה זה נכון,‬
‫אבל בשלב הזה חשבתי שתהיה לי גלריה.‬ ‫גם זה חיים.‬
‫לפעמים עושים דברים שלא רוצים לעשות‬ ‫כדי להגיע למטרה.‬
‫לא, אתה לא מבין.‬
‫הוא לא מבין, או שאת לא מוכנה לשמוע אותו?‬
‫אומר הבחור שעבד בשביל בעלו.‬
‫אני לא מוכן להרגיש רע מפני שעבדתי עם בעלי.‬
‫ללילי קיין לא הייתה קריירה‬
‫בלי האיורים שלי, אז...‬
‫בייב, הייתי מתה לזכות בכישרון שלך.‬
‫תכיר בו.‬
‫מי הזמין את אלה?‬
‫אוקיי.‬ ‫-את.‬
‫תעביר.‬ ‫-זה בדיוק מה שאת צריכה.‬
‫טוב.‬
‫לחיי עשיית הדברים שעושים לך טוב בפנים.‬
‫תכף תגלה איזו זמרת טובה אני.‬
‫אני מת לראות את זה.‬
‫מעולה.‬
‫את טובה?‬
‫- X - תיאו -‬
‫עכשיו שתיים בלילה,‬
‫וזה אומר שבעלי מת בדיוק לפני שנה.‬
‫יחסית לאדם קפדן,‬ ‫הוא השאיר אחריו בלגן גדול.‬
‫זה בשבילו.‬
‫ובשבילכם.‬
‫ובשבילה.‬
‫"אולי לא תאמינו‬ ‫אבל אני כבר לא מאמין בניסים‬
‫"וכשאני חושב על זה‬ ‫אני לא בטוח שאי פעם האמנתי‬
‫"כל הדברים שאמרתי בשירים‬ ‫כל המילים היפות שנתתי לכם‬
‫"המציאות היא רק שחור-לבן‬ ‫הדברים הסנטימנטליים שאני כותב‬
‫"לא היו משמעותיים בעיניי‬
‫"הייתי רכבת האקספרס‬ ‫-רכבת האקספרס‬
‫"כולי רוח וצלצולים‬ ‫-רוח וצלצולים‬
‫"גררתי את הכאב מדלת לדלת‬ ‫-גררתי את הכאב מדלת לדלת‬
‫"רכבתי על העלילה‬ ‫-רכבתי על העלילה‬
‫"הקטר עבד במרץ‬ ‫-הקטר עבד במרץ‬
‫"אבל הרכבת הזאת...‬ ‫-הרכבת לא עוצרת‬
‫"לא עוצרת‬
‫"הרכבת לא עוצרת‬ ‫-הרכבת לא עוצרת‬
‫"הרכבת כבר לא עוצרת...‬ ‫-כבר לא עוצרת שם יותר‬
‫"יותר"‬
‫הלשון שלך כחולה.‬
‫שתינו משהו כחול.‬
‫והרגע תפסתי איך זה נראה‬ ‫בעיני מישהו שפגשתי רק פעם אחת.‬
‫אני לא כזה בדרך כלל.‬
‫חוץ מלדחוף את הלשון הכחולה שלך לפה שלי‬
‫ולדפוק לי את הראש בקיר...‬
‫אתה לא כל כך גרוע.‬
‫אני לא יודע מה זה היה.‬
‫חשבתי שזה סקסי, שזה מעשה סקסי.‬
‫אתה רוצה לאוורר את הלשון שלך?‬
‫כן.‬
‫רק רגע.‬
‫אתה בסדר?‬
‫לא.‬
‫היי.‬ ‫-כן?‬
‫לאן אתה הולך?‬
‫אני הולך להסתובב קצת.‬
‫לא, שב.‬
‫לא. אני תכף חוזר.‬
‫אני תכף חוזר. תעשו חיים.‬
‫בחייך.‬
‫חשבתי שלא אשמע ממך.‬
‫זה גם מה שאני חשבתי.‬
‫אבל דברים משתנים.‬
‫מה השתנה מבחינתך?‬ ‫-הרבה.‬
‫כנראה הרגשתי... בודד.‬
‫אני לא יודע אם זאת גסות רוח מצדי.‬
‫למה גסות רוח?‬
‫אני הייתי נעלב מזה. כאילו,‬
‫שהסיבה היחידה שמישהו רוצה ליצור איתי קשר‬
‫היא שהוא מרגיש בודד ורוצה חברה.‬
‫כאילו הסיבה ליצירת קשר היא לא...‬
‫מספיק רומנטית, אלא פרקטית.‬
‫ומה רע בזה?‬
‫היית בודד, חשבת עליי. זה די רומנטי.‬
‫היום כל אחד צריך מצעד שלם‬
‫כדי להראות כמה אכפת לו מאחרים.‬
‫הרבה אנשים חסרי ביטחון.‬
‫כאילו אין לך הרבה ביטחון‬
‫בלי להשתחצן, וקשה מאוד לעשות את זה.‬
‫אני חושב שלשחצנים יש צורך להוכיח משהו.‬
‫לכולנו יש צורך להוכיח משהו למישהו, לא?‬
‫כן, בטח. אני רק מעדיף להגיד את זה בגלוי.‬
‫הרבה אנשים היו רוצים‬ ‫להיות גלויים לגבי הרבה דברים.‬
‫אבל כנות לא... זורמת מאנשים.‬
‫היא צריכה לזרום.‬
‫לא שינו את המתכון במשך 65 שנה.‬
‫איך אתה מרגיש עכשיו?‬
‫אני בסדר.‬
‫אם המלצר יבוא וישאל אותך‬ ‫מה אתה חושב על המרק,‬
‫ואתה תגיד, "בסדר",‬
‫יבקשו מאיתנו ללכת.‬
‫לא, הם בטח ישאלו‬
‫למה אנחנו אוכלים מרק בצל צרפתי בדייט.‬
‫זה דייט?‬
‫אני לא יודע, תגיד לי אתה.‬
‫אתה נראה אדם שקוף מאוד.‬
‫מה זה אומר?‬
‫שאתה לא נראה כמו מישהו שמשקר הרבה.‬
‫אני לא יודע. אני מנסה לא לשקר.‬
‫אני משקר כבר הרבה זמן.‬
‫להרבה אנשים.‬
‫וזה ממש מכביד.‬
‫כאילו אני... שוחה בבגדים‬ ‫ואני לא יכול לפשוט אותם.‬
‫הפסקתי לאהוב את העבודה שלי,‬ ‫אבל אני ממשיך לעבוד כי היא משתלמת.‬
‫וזה מעורר בי בחילה.‬
‫אבל לא מספיק כדי להתפטר.‬
‫וזה מעורר בי בחילה גדולה עוד יותר.‬
‫כדאי לך להתפטר.‬ ‫-כן.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫אני מנסה להפשיט אותך.‬
‫אמרתי לך את האמת.‬
‫עכשיו תורך להגיד לי משהו שהוא לא שקר.‬
‫אנסה לא לשפוט אותך.‬
‫אני מרגיש שנטשתי את אימא שלי‬ ‫כשפגשתי את בעלי.‬
‫כאילו בחרתי בהסחת דעת במקום...‬ ‫לשבת לבד עם המוות שלה.‬
‫לא טרחתי להתאבל‬
‫או...‬
‫לחיות עם ההבנה שהיא מתה.‬
‫לא עשיתי את זה.‬
‫ברחתי מזה.‬
‫הפסקתי לצייר. התחמקתי מדברים‬ ‫שיזכירו לי אותה, אף על פי...‬
‫שכל מה שאני רוצה זה להיזכר בה.‬
‫ואני מרגיש... שאני עושה אותו דבר עם אוליבר.‬
‫הסכמתי לנישואים פתוחים...‬
‫מתוך פחד, לא מתוך אמון.‬
‫הוא ביקש,‬
‫והמחשבה שאתן לו סיבה לעזוב‬
‫הפחידה אותי יותר מאשר לגרום לו אושר.‬ ‫אז זה מה שעשיתי.‬
‫היו כללים. נסיעות עבודה, משהו חד-פעמי.‬
‫לא רציתי לשמוע על זה.‬
‫אבל הוא הפר את הכללים.‬
‫ואני יכול...‬
‫אני מרגיש שאני בוחר לכעוס...‬
‫כדי להסיח את דעתי מהגעגועים אליו.‬
‫אני מצטער שאני לא יכול לריב איתו על זה.‬
‫אני חושב שאתה צריך לחזור לצייר.‬
‫אומרים לי שאני דוחף את האף.‬
‫זה משחק נורא.‬
‫חבל שהעיר שלך כל כך מכוערת.‬ ‫-כן.‬
‫כן. זאת בעיה רצינית.‬ ‫-אני יודע.‬
‫כדאי שאעזוב.‬
‫מה אנחנו עושים?‬
‫הפתעה.‬
‫חכה.‬ ‫-טוב.‬
‫תודה.‬
‫היית פה פעם?‬
‫לא. תמיד רציתי, אבל...‬
‫תודה.‬
‫- חבצלות מים - קלוד מונה -‬
‫מונה איבד שתי רעיות ובן.‬
‫והוא התחיל להתעוור כשצייר את אלה.‬
‫אנחנו עומדים בבית מלא אובדן.‬
‫הוא מנצח.‬
‫כך מישהו בחר לזכור את הדברים שאהב.‬
‫מיוחד, לא?‬
‫זה מדהים.‬
‫תאר לעצמך לצייר את זה.‬
‫אתה מסוגל.‬
‫לא... אני לא יכול לעשות את זה.‬
‫אתה לא יכול לעשות את זה כי כבר עשו את זה.‬
‫בהצלחה רבה.‬
‫אבל אתה יכול לעשות משהו.‬
‫אתה כל כך נחמד אליי.‬
‫בכוונה.‬
‫צר לי על בעלך.‬
‫ועל אימא שלך.‬
‫הלו?‬
‫איפה הייתם?‬ ‫-איפה היית אתה?‬
‫תירגע, תומס.‬
‫לאן הלכת?‬
‫יצאתי לסיבוב. למה? מה קורה?‬
‫סיבוב ארוך.‬
‫כן, סיבוב ארוך. מה הבעיה?‬
‫הייתי צריך לשלם על כולם בקריוקי.‬
‫אוקיי, אני אחזיר לך על הקריוקי.‬
‫זה לא העניין.‬
‫זה כן העניין, ותחזיר לי.‬
‫אמרת שתחזור ולא חזרת.‬
‫בסוף הערב סופי כבר לא יכלה לדבר.‬
‫ו...?‬ ‫-ובזמן ששילמתי 1,500 אירו‬
‫על כולם, היא נעלמה‬ ‫ולא ענתה לטלפון כל הלילה.‬
‫אמרתי לך, שכחתי אותו בבר.‬
‫אני לא מבין לאן אתה חותר.‬
‫היא עזבה עם בחור שאנחנו לא מכירים.‬
‫אתה נעלמת. אולי הייתי דלוק,‬ ‫אולי השתכרתי קצת,‬
‫אבל כשאני לא שומע מהחבר שלנו‬
‫אחרי משהו כזה, אני מתחיל לפחד.‬
‫אוקיי. זה הגיוני.‬
‫אבל יכולת לבוא הנה עם הבחור‬
‫ולבלות פה איתו לבד.‬
‫ברור שהיינו בסדר גמור.‬ ‫-כן?‬
‫סופי, את רוצה לספר לו איך נגמר הלילה שלך?‬
‫הלו!‬
‫תומס, אני מצטערת.‬ ‫אני מעריכה אותך. אפשר להתקדם?‬
‫המשטרה עצרה את סופי.‬
‫מצאו אותה ישנה‬ ‫ליד תחנת אוטובוס במרחק חצי שעה מהעיר.‬
‫בזמן שאתה נמנמת,‬ ‫אני הייתי איתה וטיפלתי בזה.‬
‫את בסדר?‬
‫כן.‬
‫אני כאן, לא?‬
‫אני באמת לא יודע‬ ‫ממתי רק אני חבר בטיול הדפוק הזה.‬
‫אוקיי.‬ ‫-אוף.‬
‫תומס, אני מצטער שעברת את זה.‬
‫אתה עדיין מסומם?‬
‫אני... אני רק מנסה.‬
‫איך נהיית עוד יותר מפונק‬ ‫אחרי המוות של בעלך?‬
‫הלו?‬
‫אני... סליחה.‬
‫אני חושב שטעיתי בדירה.‬
‫אז איך נכנסת עם המפתח שלך?‬
‫סליחה, לא חשבתי שיהיה פה מישהו.‬
‫מה קורה פה, לעזאזל? מי אתה?‬
‫אני לוקה.‬
‫אתה רוצה לספר להם, או שאני אספר?‬
‫אוליבר הכיר מישהו.‬
‫למה אתה מתכוון?‬ ‫-זה הבחור.‬
‫רק רגע. אוליבר נתן לבחור הזה‬ ‫מפתחות לדירה שלכם?‬
‫לא ידעתי שאתה...‬ ‫-זאת לא הדירה שלנו.‬
‫זאת הדירה של אוליבר.‬
‫וכנראה שלך?‬
‫לא.‬
‫רק בזמן האחרון גיליתי על כל זה,‬
‫והאמת?‬
‫זה היה מעורר רחמים.‬
‫אבל הייתי צריך לראות את הדירה‬ ‫לפני שאבטל את השכירות, ו...‬
‫רציתי לצ'פר אתכם...‬
‫השקר מעורר רחמים, מארק.‬
‫תומס.‬ ‫-כדאי שאלך.‬
‫אני באמצע משהו.‬
‫יש משהו שאתה יכול לעשות לבד?‬
‫אתה צריך לגרור אותנו הנה לארח לך לחברה‬
‫כדי שתברר על החיים הכפולים של בעלך?‬
‫קראתי את ברכת החג שלו.‬
‫הוא כתב שהוא פגש מישהו אחר.‬ ‫התפרקתי. עשיתי טעות.‬
‫אני רוצה לבלות איתכם.‬ ‫זה לא היה אמור להיות...‬
‫זה לא היה ככה.‬ ‫-הוא כתב את זה בברכת החג?‬
‫העמדת פנים שכבר היית פה.‬
‫תומס, זה כמו כאב כאן.‬
‫מה?‬
‫אובדן.‬
‫זה כמו כיב קטן שלא נעלם.‬
‫ואיכשהו אתה מוצא דרכים‬
‫להסיח את דעתך ממנו‬ ‫כדי לא להרגיש אותו יותר מדי.‬
‫אבל כן, לפעמים אתה שוכח‬
‫מה קורה מסביבך כי אתה פשוט...‬
‫אתה רק רוצה לנשום כמו פעם.‬
‫אז כן, פישלתי.‬
‫ואני מצטער שאני כזה ילד מפונק.‬ ‫אני פשוט מנסה להבין‬
‫איך לחיות עם המציאות שבעלי מת...‬
‫שהוא עזב אותי...‬
‫כדי לחזור לזה. לזה.‬
‫אני מצטער...‬
‫שאתה מתמודד עם זה,‬ ‫אבל גם לי מותר להרגיש דברים.‬
‫כדאי שתלך.‬
‫אין לי לאן ללכת הערב.‬
‫אני יכול לפחות להישאר פה‬ ‫עד שאמצא לאן ללכת?‬
‫אני יכול לחכות באמבטיה.‬
‫הוא הולך להתחבא באמבטיה?‬
‫אני מצטער, אתה לא גר פה?‬
‫אני גר בברלין.‬
‫אז איך פגשת את בעלי? אם יש לו דירה בברלין...‬
‫אני גר בברלין, אבל אני רוקד הרבה בפריז.‬
‫זכיתי במלגת האמנות של אוליבר.‬
‫הופעתי בפריז לפני שנה,‬
‫ואוליבר בא אחרי המופע להציג את עצמו.‬
‫כן, אלא מה.‬
‫שמרנו על קשר, ואז פשוט...‬
‫אז לאן תלך?‬
‫הוא לא נשאר פה.‬
‫אין לו לאן ללכת.‬ ‫-אני יודע, אני...‬
‫אני לא האיש הרע בסיפור הזה.‬
‫מה, הוא אמור לגור פה איתנו?‬
‫אני יכול לעזור?‬
‫לא.‬
‫את יכולה לא לעשות את זה בדירה?‬
‫סליחה, אבל האווירה בחדר הזה חונקת אותי.‬
‫אפשר שכטה?‬
‫קח.‬
‫זה בסדר?‬
‫סיגריה בארוחת ערב?‬ ‫לא ידעתי שהתעוררתי ב-1988.‬
‫אני מצטערת, אני אפילו לא יודעת מה זה.‬
‫אני מצטערת, חברים, פישלתי.‬
‫מישהו יגיד משהו לפני האוכל?‬
‫תומס, אני לא חושבת שאלוהים מוזמן לשולחן.‬
‫אני חושב שהוא דיבר על אוליבר.‬
‫נכון. סליחה.‬
‫אני מצטערת.‬
‫זה בסדר.‬
‫פאק, מארק.‬
‫תן לי לקטר על זה, בבקשה.‬
‫זה לא בסדר.‬
‫תן לי להתנצל שדפקתי את הערב.‬
‫כי אם לא אתנצל, פשוט נתעלם מזה כמו תמיד.‬
‫תומס, אני מצטערת על אתמול.‬
‫ואני מצטערת שנפנפתי את הרגשות שלך.‬
‫ואני ממש מצטערת שהפחדתי אותך.‬
‫אני לא מכירה אותך,‬ ‫אבל אני מצטערת שאתה צריך לשמוע את זה.‬
‫מארק, אני מצטערת.‬
‫היינו צריכים לצאת לרקוד עכשיו.‬
‫זה מה שהוא היה רוצה.‬
‫ואני יודעת שמה שהוא עשה לך איום ונורא,‬
‫אבל אתה חייב לדעת שאוליבר אהב אותך מאוד.‬
‫המון זמן.‬
‫ואני מצטערת שהוא כבר לא פה.‬
‫אני מתגעגעת אליו.‬
‫לעזאזל.‬
‫הוא ציפה מאיתנו ליותר מזה.‬
‫לחיי הכאב הדפוק.‬
‫גם אתה. קדימה.‬
‫טרנס עזב אותי.‬
‫וזה הגיע לי.‬
‫אני צריכה אוויר.‬
‫אוקיי, אנחנו על הגלגל ענק.‬ ‫את יכולה לספר לנו מה קורה?‬
‫אוף, תומס, אתה כזה רציני.‬
‫לטרנס נמאס לחכות שאתעורר.‬
‫ואני לא מאשימה אותו.‬
‫קשה איתי.‬
‫כל הזמן הזה חשבתי שטרנס בטוח מדי בשבילי.‬
‫אבל הוא לא היה בטוח.‬
‫הוא היה המקום הבטוח.‬
‫וזה החלק שלא הבנתי.‬
‫כי קשה איתי.‬
‫אני בת 35. היה לי גבר טוב שאהב אותי,‬ ‫ובחרתי בתחנת אוטובוס.‬
‫אם זה משפר את הרגשתך,‬
‫אני לא חושב שמישהו סגור על עצמו.‬
‫אוקיי. לזה אני לא מסכים.‬
‫אנשים יכולים להתאפס על עצמם‬
‫ולחיות חיים שלא יהיו דפוקים לגמרי.‬
‫ולהיות נחמדים ונדיבים לאנשים,‬
‫ולאחל לאנשים דברים טובים.‬
‫אז לא, זאת התחמקות.‬
‫ולכן אתם לא קולטים‬ ‫שההתנהגות שלכם פגעה באנשים.‬
‫כשביקשתי את האמת...‬
‫אוקיי, זה מפני שיצאתי מוקדם אתמול?‬
‫לא, אני מדבר על התמונה הרחבה.‬
‫מה התמונה הרחבה?‬
‫היא...‬
‫מה התמונה הרחבה, תומס?‬
‫אין תמונה רחבה, טוב לכם?‬ ‫בואו נרד מהגלגל ענק.‬
‫למה אתה מתעצבן רק כשהוא מאכזב אותך?‬
‫למה רק בגללו?‬
‫אנשים מרגישים דברים לא נוחים, תומס.‬
‫זה קורה.‬
‫מבאס, אבל ככה זה.‬
‫זה בסדר.‬
‫זה אף פעם לא אני.‬
‫ואני לא יודע למה.‬
‫לא רק איתך, זה אף פעם לא אני.‬
‫אף פעם לא בוחרים בי.‬
‫כאילו מריחים את זה עליי.‬
‫בקלות יכולנו להיות יחד.‬
‫אני יודע.‬
‫אבל לא היה קל.‬
‫וזה לא בגללך.‬
‫זה בגללנו.‬
‫אני פשוט צריך לנסוע הביתה‬ ‫וכדאי שננמיך פרופיל.‬
‫מה?‬ ‫-לא רוצה שזה יהיה‬
‫קטע דרמטי גדול על גלגל ענק בפריז.‬
‫אתה צודק, אנשים לא סגורים על עצמם.‬
‫אבל אני חושב שלטובתנו...‬
‫אנחנו צריכים להשתדל יותר.‬
‫לא.‬ ‫-מה? עוד סיבוב?‬
‫עוד סיבוב.‬ ‫-לא.‬
‫הוא עושה לנו עוד סיבוב.‬
‫לכל הרוחות.‬
‫אז מתי אתה מתכנן לחזור?‬
‫כל שעה יוצאת רכבת, אז מתי שאוכל.‬
‫אני באה איתך.‬
‫אני צריכה לעשות דברים בבית.‬ ‫אלא אם כן תרצה שאישאר?‬
‫לא, זה בסדר. תעשי מה שאת צריכה לעשות.‬
‫אני חושב שאענה.‬
‫אוקיי.‬
‫נתראה בלונדון.‬
‫אסמס לך כשנגיע הביתה.‬ ‫-אוקיי.‬
‫אני אוהב אותך.‬
‫נתראה אחר כך.‬
‫למדתי את זה אתמול מסבסטיאן‬ ‫כשיצאתי מהבית שלו בבכי.‬
‫תעיפו מבט אחרון בחתיכה הדפוקה הזאת, חברים.‬
‫היא עשתה את שלה.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫בוא, תיכנס.‬ ‫-בסדר.‬
‫לחלוץ נעליים?‬
‫לא.‬ ‫-אוקיי.‬
‫אז...‬
‫טוב...‬
‫הכול התגלה, והחברים שלי חוזרים הביתה.‬
‫וזה היה בסדר?‬
‫כן, ממש בסדר.‬
‫אני מצטער לשמוע.‬
‫אני חושב שזה היה בלתי נמנע.‬
‫הייתה שם הרבה אהבה‬
‫ועצב ובלבול.‬
‫כרגע תיארת חצי מפריז.‬
‫היי.‬
‫הוא קנה לך מתנה לחג המולד.‬
‫החזרתי אותה.‬
‫אני מצטער.‬
‫הוא אהב אותך מאוד.‬
‫אני אפילו לא יודע מה עשינו.‬
‫הוא לא רצה לעזוב אותך.‬
‫הוא לא רצה לעזוב את הנישואים שלו.‬
‫הוא תכנן לדבר איתך, אנחנו רק...‬
‫הנישואים שלנו.‬
‫כן, סליחה.‬
‫ידעתי שזה לא שווה את כל זה.‬
‫אתה יודע...‬
‫אף פעם לא פגשתי מישהו שהתעניין בי כל כך.‬
‫הוא התעניין בכל אדם ובכל דבר.‬
‫לכן היה כל כך טוב כשהוא התעניין בך.‬
‫אני מתגעגע לזה.‬
‫המון.‬
‫אז גרת פה, או...‬ ‫-לא.‬
‫לא, הוא בדיוק שכר את הדירה. לעבודה, כנראה.‬
‫וזה לא היה ככה.‬
‫אני לא מאשים אותך שנמשכת לבעלי.‬
‫כזה הוא היה.‬
‫מוגזם להתחבק.‬
‫כן, אני מבין.‬
‫אז סוכנת הנדל"ן התקשרה להגיד‬
‫שרוצים להעמיד את הבית בלונדון למכירה‬ ‫בשבוע הבא.‬
‫אוקיי.‬
‫זה בסדר מצדך?‬
‫כן.‬
‫הבית לא שלי. הוא תמיד היה שלו.‬
‫אני מרגיש שאת לא תומכת ברעיון.‬
‫דעתי לא רלוונטית.‬
‫את מנהלת את הכספים שלי,‬
‫ואני מוכר את הבית שלי, דעתך כן רלוונטית.‬
‫אני מקווה שאתה לא בורח.‬
‫ממנו.‬
‫אשתי מתה לפני 12 שנה, החודש.‬
‫אני ברחתי.‬
‫ממנה.‬
‫מאיתנו.‬
‫לפיזיולוגיה יש דרך חכמה להגן עלינו‬
‫ממה שאנחנו חושבים שמאיים לנו על הגוף.‬
‫לכן ככל שאנחנו מסתגרים...‬
‫אנחנו מרגישים פחות.‬
‫באותו זמן זה עזר לי.‬ ‫המשכתי בחיי. חזרתי ללמוד.‬
‫למדתי מנהל עסקים.‬
‫הקמתי עסק מצליח.‬
‫קניתי בית יפה.‬
‫בגדים איכותיים.‬
‫אף פעם לא רציתי מישהי אחרת.‬
‫ואפשר לשרוד ככה.‬
‫עד שההרגל מחלחל פנימה.‬
‫והחיים החדשים שבנית בתור מפלט...‬
‫פתאום אתה מרגיש שהם חלל ריק.‬
‫כי מתברר...‬
‫שכשבורחים מעצב...‬
‫בורחים גם מאהבה.‬
‫אותה הבנה מאוחרת היא אי נוחות‬ ‫שתמיד תחשוב בטעות שהיא צרבת.‬
‫השתדלתי לרכוש מחדש את אמונו,‬
‫אבל הוא לא מקל עליי.‬
‫הוא משחק משחקים?‬
‫לא.‬
‫כל הרגשות עדיין שם.‬
‫והוא אומר שהוא עדיין רוצה‬ ‫להתחתן איתי... מתישהו.‬
‫אז כדי שזה יקרה יום אחד...‬
‫הוא צריך לדעת שאני בסדר.‬
‫ואני מבינה.‬
‫זה נס שהוא לא הכי גרוע.‬
‫ממש נס תנ"כי.‬
‫המצב משתפר, נכון?‬
‫דיברת עם תומס?‬
‫כן.‬
‫מצאתי לו מישהו באפליקציה.‬
‫צעד חשוב.‬
‫ענק.‬
‫הגישו הצעת מחיר על הבית.‬
‫זין!‬
‫יהיה לך חדר בבית החדש.‬
‫אם אתה חושב שאסע שעה ברכבת כדי לבקר אותך,‬
‫ירדת מהפסים.‬
‫אני צריך להיות במקום אחר.‬
‫אני רוצה לצייר לבד‬ ‫בחדר שמשקיף על האוקיינוס‬
‫כמו לסבית מדוכאת בסדרה תקופתית.‬
‫אוי, לא.‬
‫תפרגני לי.‬
‫סופה של תקופה, לא?‬
‫לגמרי.‬
‫אני גאה בך.‬
‫אבל אני רצינית.‬
‫אתה תבוא הנה יותר משאני אבוא לשם.‬
‫פיכחת ואנוכית.‬
‫וואו, זה יהיה שם האוטוביוגרפיה שלי.‬
‫אני אוהב אותך.‬
‫- למכירה -‬
‫זה בשבילך.‬
‫טוב, אני באמת מקווה.‬
‫הוא היה יפהפה, נכון?‬
‫כן, זה כמעט מעצבן.‬
‫הוא היה אוהב את הציור, מארק.‬
‫תודה.‬
‫באמת.‬
‫די!‬
‫אני לא מאמינה.‬
‫תראה!‬
‫אני מתה על זה. אתה גאון.‬
‫אני שמח שאת אוהבת את הציור.‬ ‫-כל הכבוד.‬
‫טוב לראות שחזרתם למסלול.‬
‫תראי לי את הטבעת.‬
‫שום דבר לא חוזר למסלול עם זאתי, אבל חזרנו.‬
‫וזה יקרה.‬
‫נכון שהפרצוף שלך על הקיר‬
‫אבל את לא יכולה לגעת בציורים‬ ‫או לקחת ציור הביתה.‬
‫אני?‬
‫תשמרי על הידיים שלך.‬
‫יש לנו מים מוגזים בשבילך.‬
‫תודה, חומד.‬
‫ממש נפלא. מגניב.‬
‫אני שמח שבאת.‬
‫בהתחשב בכמות הפעמים‬ ‫שהתחננתי בפניך שתחזור לצייר,‬
‫יש לך מזל שבאתי בכלל.‬
‫שמעתי שאני מופיע בתערוכה הזאת‬ ‫בלי רשות בכתב ממני?‬
‫אשמח לקבל תביעה בתור מתנה לחג.‬
‫אתה יותר טוב ממה שזכרתי.‬
‫זאת התקדמות.‬
‫אני מקווה שזה בסדר שהבאתי את החבר שלי.‬
‫אתה קורא לו חבר ולא בן זוג?‬ ‫אני הימרתי על בן זוג.‬
‫לך תזדיין.‬
‫בן.‬
‫בן, נעים להכיר.‬ ‫-היי. גם אותך.‬
‫תודה שבאת.‬
‫אני עורך היכרות עם בן.‬ ‫-כן. היי.‬
‫טוב לראותך.‬ ‫-היי, חבריקו.‬
‫ראית את הטבעת?‬
‫כן, שמעתי עליה המון.‬ ‫-אתה רואה אותי?‬
‫כן, כולנו רואים אותך.‬
‫תרגום כתוביות: אסנת הדר‬