DEN HÄR FILMEN INNEHÅLLER SCENER SOM KAN VARA STÖRANDE FÖR VISSA TITTARE
Downloaded from YTS.MX
TITTARNAS DISKRETION REKOMMENDERAS
Official YIFY movies site: YTS.MX
Michael var min storebror.
Han var ett underbart barn. Väldigt kärleksfull och snäll.
Mike var en glad pojke.
En duktig idrottare. Han hade många vänner.
Han var lite av en superhjälte.
Om jag hade problem gick jag till Mike.
Mikey var otroligt smart.
Han var på den högsta nivån av det han gjorde,
men det såg aldrig ut så.
Jag tror att han gjorde det för att han ville göra det.
Nå världens högsta topp.
Mike ville testa sig själv.
Se hur långt han kunde gå, hur högt han kunde gå.
Han dog 22 år gammal.
Han hade just blivit den yngste britten att bestiga Mount Everest.
BRITT DÖR EFTER REKORDBESTIGNING AV EVEREST
Han lämnades ensam på berget.
Det är ett hemskt sätt att dö.
VÅR EVEREST-TRAGEDI
Drygt 20 år senare, helt oväntat,
får vi ett foto på en kropp nära toppen.
Det ser ut att kunna vara Michael.
Mitt hjärta säger att vi borde hitta honom.
Och om vi kan...
...ta med honom hem.
Duktig pojke. Titta framåt.
Theodore heter "Theodore Frederick Michael Matthews".
Vi ville båda ha Frederick och Michael som förnamn,
för Frederick är min avlidne pappas namn,
och Michael är Spennys brors namn.
Jag var tio år när Mike dog.
Försiktigt. Fokusera.
Det känns konstigt.
Jag är 33 nu och han dog när han var 22,
så jag är mycket äldre än han nånsin var.
Bra jobbat, T.T.
Men jag ser honom som min storebror.
Jag klarar det.
Och trampa.
När vi lärde känna varandra,
i början av vårt förhållande,
berättade han om Michael
och jag blev chockad.
Det är sorgligt.
Att förlora honom var nog svårare än han kan förstå.
Ingen av oss hade ens övervägt möjligheten att hitta en kropp.
Det hade gått 20 år sen Mike dog
och det kom från ingenstans.
Vi fick ett foto
av en kropp på 8 500 meters höjd.
Det liknade platsen där vi trodde att Mike försvann.
Det känns som om vi kan hämta honom.
DE SKOTSKA HÖGLÄNDERNA
Om det är nåt vi ska överväga,
måste vi alla vara överens.
Särskilt min mamma Jane och min syster Nina.
MICHAELS LÅDA
Minns du att vi hade röda rosor på minnesstunden?
Det här... Ja.
Och massor av kondoleansbrev.
Jag skulle kunna läsa i timmar.
Här är Yorkshire Post.
"Britt försvunnen efter rekordbestigning. Storm förvandlar Everest till en tragedi."
STORM FÖRVANDLAR EVEREST TILL EN TRAGEDI
Mike skulle nå toppen den 13.
Den 14 hade vi inte hört nåt.
Telefonen ringde.
De ropade åt mig att komma.
Så fort jag kom in i rummet,
var det en…
…hemsk, påtaglig spänning.
Mamma och pappa var inte sig själva.
De sa att en storm hade dragit in och att Mike var försvunnen,
men det hade gått för lång tid,
så jag förstod att det var kört. Han var död.
Man vet inte om han föll ner i en spricka eller över kanten
eller om han var utmattad,
satte sig och kollapsade.
Jag tror inte att vi skrattade tillsammans som en familj
på vad som kändes som flera år, som barn.
Jag förstod inte riktigt vad som hände.
Jag hade inte förstått att jag aldrig skulle få se min bror igen.
Jag antog att även om han hade fryst i ett isblock, skulle han tina upp.
-Jag älskar det här. -Ja.
-Han älskade det, lustigt nog. -Ja.
Det är ett bra foto.
Sjutton.
Är det här rätt tillfälle?
Eftersom det har gått så lång tid.
Det är ett perfekt tillfälle att ta hem Mike för att vila.
-Att vara med honom. Ja. -Han skulle vilja det.
Absolut.
-Mer än något annat. -Inte bara för oss, för honom också.
-Ja. -För honom också.
Det här är definitivt nåt vi vill göra.
Men rycks vi inte med
av drömmen om att ta hem Mike?
Allt vi har är ett grynigt foto.
KLIPPIGA BERGEN
KANADA
Ett namn från Mikes expedition fastnade som barn.
Det är Dave Rodney.
Dave och Mike kom varandra nära.
De delade tält och klättrade ihop.
Dessutom var Dave en av de sista som såg Mike i livet.
-Dave. -Spencer.
-Hur är det? -Kul att se dig.
Välkommen till Alberta.
Tack.
Kom in.
Utsikten är otrolig.
Jag vill visa dig lite historia.
Det här är vad vi filmade 1999.
-Otroligt. -Jag vet.
Och jag har en liten sak jag kan lägga i där.
Vad står det?
Det är toppförsöket.
Toppförsöket. Jag har inga videor på Mike.
Jag har inte sett...
-Mike framför kameran. -Inte?
Jag vill gärna se det.
-Är du redo? Är du säker? -Ja, nu kör vi.
-Okej, vi gör det.
Är det isfallet?
Det här är Khumbu-isfallet ovanför baslägret
på väg mot läger ett.
Där är Mike.
Bra jobbat, Mikey!
Tack.
Bra jobbat.
Han lärde sig som ett proffs.
Michael ska testa den.
Mike tar sig över som ingenting.
-Titta, han hoppar över steg. -Ja, det är Michael.
Ja?
-Han ser van ut. -Absolut.
-Ja, ganska bra. -Ja.
Vad sa du, Michael?
Du delade ett trevligt bad i en skål med en av de andra i gruppen,
eller hur, Dave?
Det var du.
Hur som helst...
Får jag visa nåt?
Familjen fick ett mejl med bilder på en kropp.
Jösses.
På Everest. Det stod att det kunde vara Mike.
Först och främst undrar jag vad du tror.
Okej.
Och om du tror att det kan vara han.
-Okej. -Här.
-Oj. -Där är kroppen.
Jag vill inte se det, men...
Kan det vara...
Det kan det vara.
Jag känner genast igen det här.
Spencer, det här är dräkten jag bar på klättringen 1999.
Herregud!
Michael bar exakt samma.
Han hade på sig den här den dagen.
Jag har sett dräkten på bilder av honom på toppen,
-så det är fantastiskt att se den. -Ja.
Det är konstigt.
Är det samma dräkt?
Från den här vinkeln, jösses,
ser du den röda delen här, där vi ser öglan och kardborrebanden...
Här har vi det.
-Kardborrebanden... -Ja. Där.
Och man ser inte en svart ärm,
för den syns inte. Den här täcker den.
Eller hur?
-Vi tar en titt. -Ja.
Det finns svart också, så det ser ut så.
Det är den enda bilden vi har, va?
Ja. Det är allt vi har.
-Åh, nej. -Jag vet.
Men det kan vara det, va?
Det här ger mig hopp som jag aldrig har känt förut.
Jag tror att vi kan hitta Mike nu.
Det kan bli verklighet.
Vi måste titta på hur vi kan
planera det.
Jag skulle vilja bestiga Everest.
Säg inget till mamma. Det skulle bli ett problem.
Jag är ingen bergsbestigare,
men det finns nån som jag har känt länge
vars råd jag skulle uppskatta.
Jag minns att vi var i teatern i skolan.
Det var 400-500 barn i rummet
och in kommer en kille
som sa att han är den yngsta britten som bestigit Everest.
-Bear! -Hej.
Hur är det?
-Mår du bra? -Ja.
Det var längesen.
-Hur mår du? -Ja.
Spännande! Kom ombord!
Tack.
Det här är kul. Livet på floden när det är som bäst.
En toppendag att ha en husbåt.
När jag kom tillbaka från Everest
tillbringade jag tid mellan expeditionerna
med att föreläsa på många skolor.
En gång blev jag helt tagen på sängen.
Jag minns att jag satt med mina kamrater som tyckte att han var fantastisk.
Och jag tänkte: "Min bror var bättre."
Jag var kaxig.
En kille räckte upp handen, supercool, supersäker.
Han sa: "Känner du Michael Matthews?"
Jag sa nåt i stil med:
"Jag tror att min bror var den yngste britten som nådde toppen."
Man kunde höra en knappnål falla.
Han visste precis vem Michael var och det förvånade mig.
Jag kramade honom,
och sa: "Hans bror var otrolig."
Och det var alltid hans rekord.
Han la armen om mig på slutet
och pratade om hur briljant Mike var
och att han hade träffat honom och hur ledsen han var.
Jag minns att jag sa:
"Jag kommer aldrig att kunna fylla tomrummet efter en bror,
men jag kommer stötta dig."
Berätta hur det har gått med Everest.
Everest har funnits där i hela mitt liv.
Med ett stort rött kors på.
Jag skulle gärna åka till berget och hämta hem honom.
Och jag ville prata med dig om vart du skulle åka?
-Skulle du stanna i baslägret? -Problemet är att
en av de farligaste delarna av berget
går från baslägret till läger ett, genom Khumbu-isfallet.
Det är som vatten som rullar ner för ett vattenfall.
Det är så Khumbu-isfallet är, förutom att det är fruset.
Det handlar inte om hur stark och beslutsam man är.
Är man på fel plats vid fel tid
och ett av de enorma isblocken i katedralstorlek börjar...
Då är det kört.
På ett sätt är det...
Går man igenom dödens käftar i början?
Varför?
För att komma till läger ett, och vara lite närmare?
Var försiktig, låt inte egot styra.
Om du hamnar i baslägret,
kom ihåg att du redan är på 5 500 meters höjd.
Du måste vara vid dina sinnens fulla bruk.
Högre upp innebär mindre syre och sämre beslut.
Om du får tag på Mike, hör jag honom skrika det högt.
I genomsnitt dör sju personer varje år
när de försöker bestiga Everest.
Är det en statistik man vill möta
när man försöker hitta ett svar för sin familj,
snarare än att skapa mer hjärtesorg?
Gå till baslägret.
Var en klippa och hjälp till att koordinera, men stanna i baslägret.
Det blir svårt.
-Det är Matthews i dig. -Ja.
Och jag förstår det.
Men samtidigt, som du vet,
är inget berg värt att dö för en andra gång.
Håll dig vid liv, du har mycket att leva för. Många som älskar dig.
Ja.
Man kan bara bestiga Everest under en kort period varje år
och det blir direkt problem med tajmingen.
Vi väntar på bebis nummer tre. Jag ser fram emot det,
så att jag inte behöver vara gravid längre.
-Sitt. -Sitt.
En liten pojke är på väg precis när jag måste åka.
Duktig pojke.
Om det var vårt första barn,
skulle det kännas värre.
Men eftersom det är det tredje kanske det är okej?
Jag vet inte.
Gigi, vill du kittla Theodore?
Gigi, kittla Theodore.
Om Spencer kan få tillbaka sin bror
skulle det vara bra för honom.
För jag tror att det finns många känslor
som han har tryckt undan.
Att förlora sin bror är svårt att bearbeta när man är så ung.
Nej!
Jag hade en fantastisk barndom,
men att visa svaghet, gråta och visa smärta
ogillades inte egentligen, men det var bara inte nåt man gjorde.
Vår familj
bara körde på.
Inklusive mamma.
Har jag sett honom gråta?
Ja, det har jag. Han gråter inte vid förlossningar.
Men jag har sett honom gråta två gånger.
Sätt på Lejonkungen, så gråter han.
Vi ses, grisen!
-Vi ses. -God natt.
Jag älskar dig, Gigi.
Älskar dig, mamma.
Natti-natti, Gigi.
Klart.
Hur känner du inför resan?
Den blir nog toppen. Jag tror att det blir svårt för dig.
-Vad blir svårt? -Det blir nog svårare
än du tror.
Menar du känslomässigt?
Ja.
Jag måste identifiera kroppen.
-Ja. -Ja.
Vad tycker du om det?
Om nån måste göra det är det nog bra att det är jag.
Ja.
Jag hoppas att det blir renande.
Jag hoppas att det blir...
-Du vet. -Jag tror att det blir mycket känslor
som du inte ens kommer inse
att du hade om hans död och sånt.
Det blir nog svårt att se din bror så.
Jag skulle nog ha svårt för det.
Du måste förbereda dig
på att det kan bli svårt att se honom på det sättet,
men nån måste göra det.
Ja, det hela känns spännande på nåt sätt.
Vi vet att Mike försvann mellan toppen och läger 4.
Det här blir ett av de högst belägna räddningsuppdragen nånsin.
Så jag behöver ett unikt sökteam. De bästa möjliga.
Jag har fått kontakt med en otrolig klättrare, Nims Purja.
Han besteg världens 14 högsta toppar på sju månader.
Sökandet blir en enorm uppgift.
Det måste planeras noggrant
för det är inte lätt att ta sig till toppen.
Vi måste leta över hela berget.
Vi måste leta längs "balkongen" här.
Vi måste titta på norra sidan
och även runt den här sluttningen.
Att leta på havsnivå
på ett område lika stort som en fotbollsplan är svårt.
På det här stora berget där man bokstavligen talat är döende,
för ingen kan överleva på en topp på 8 000 meter.
Därför kallas 8 000 meters höjd dödszonen.
Vi kommer att utföra minst två genomsökningar.
För att kunna göra två sökningar måste vi gå till 8 000 meters höjd fyra gånger.
Sätta nedfirningslinan, flyga drönarna
och söka i dödszonen.
Vi vet alltför väl hur farligt det kan vara på Everest.
Om nåt skulle hända nån annan
när de letar efter Michael,
skulle det inte vara värt det.
Det finns en risk med allt vi gör i livet,
men det här är det jag är bra på och jag är optimistisk.
VÄLKOMMEN TILL VÄRLDEN, LILLEBROR!
VÄLKOMMEN HEM, LILLEBROR
Är Otto åtta dagar gammal, Spen?
-Åtta dagar gammal, ja. -Åtta dagar gammal.
En riktig snygging redan.
Tajmingen är olycklig,
men du vet, klättringssäsongen är nu, och...
Om vi inte gör det nu så blir det nästa år.
Jag är hellre här med min familj,
men det vi gör är toppen.
Det känns inte bra att Spenny åker.
Det är okej, älskling.
Jag hör av mig hela tiden.
Nej, det kommer du inte.
-Jo! -Du är på Everest.
-Ja, det finns Wi-Fi där nu. -Okej.
Barnen kommer driva mig till vansinne.
De kommer att vilja ha dig tillbaka.
Jag kommer ha en full säng med tre barn.
Det vi gör är bra.
Vi är snart tillbaka.
Förhoppningsvis med Mike.
Hoppas ni hittar honom.
Jag längtar tills det är över.
-Jag kommer sakna dig. -Jag kommer sakna dig, Spenny.
Kom tillbaka om tre veckor.
Jag kommer tillbaka så fort vi hittar honom.
Det dröjer inte länge, oroa dig inte.
HIMALAYA
Det är fantastiskt att ha folk på plats.
Det ligger så mycket tanke bakom det här.
-Välkommen till Nepal. -Tack, sir.
-Hade du en trevlig flygtur? -Ja.
Bra. Nu går vi.
Sonam, guiden som är med mig, är fantastisk.
Det känns bra att vara i goda händer.
-Det här är teamet. -Ja.
Det här är vårt team som följer med oss till baslägret.
Starkt.
Ta era väskor så går vi.
Tack, broder.
Vi har åtta dagars vandring till baslägret
där vi ska acklimatisera oss till höjden.
Vi ska ta exakt samma väg som Mike tog.
Jag ser fram emot att återuppleva det han gick igenom under sina sista dagar.
-Det är bönekvarnar. Ja. -Bönekvarnar?
Så de ger tur.
-Ska jag önska mig nåt? -Ja.
Mike åkte till Everest med Jamie Everett.
Vi jobbade på samma kontor i London.
En eftermiddag satt Mikey vid sitt skrivbord
och jag gick dit och gav honom en broschyr och frågade,
om vi skulle bestiga Everest.
Jag minns det tydligt.
Han tittade på mig och sa: "Okej."
Vi hade båda gjort liknande saker förut.
Vi klättrade lite i Schweiz,
och sen åkte vi till Aconcagua i Sydamerika.
Specialintervju med Jamie Everett, läger ett, kl. 09.00.
Vi kallade honom tjuren.
Som en gammal tjur gick han långsamt
och bara fortsatte och fortsatte.
Sen åkte vi till Everest.
Vandringen dit med Mike var fantastisk.
Det var som att vara med i en National Geographic-film.
De var tvungna att acklimatisera sig, så jag följde med.
Jayne och jag precis förlovat oss.
Vi hade en videokamera.
Det är underbart.
Vi är på Chaurikharka
och det här är den lilla stugan där vi ska bo i natt.
Vi ville filma allt som ledde fram till att vi gifte oss.
Vi kom nyss hit. Klockan är kvart över två. Vi är den avancerade gruppen.
Mike var alltid först på plats.
Mike kom hit för en timme sen.
Den väldigt avancerade gruppen.
Vi var utmattade, men han hade duschat och gjort sig i ordning.
Jag var alltid den feta, långsamma typen
och Mikey var alltid den som gick uppför
berget som en råtta uppför ett stuprör.
Jösses. Jakarna springer verkligen över bron.
Inga händer.
Mike säger att det är som en jacuzzi.
Det är nog likadant här.
Det är uppfriskande.
Mike valde en bra plats för en simtur.
Nu är vi i Namche.
Det är fantastiskt. Hur hamnar saker här?
VÄLKOMMEN TILL NAMCHE BAZAR
Vi klarade det.
En fin liten uppförsbacke.
Jag minns när vi kom dit. Det var lite civilisation.
Det är som ett apotek.
-Det är det. Ja. -Det är galet.
Här spelar Jamie och Mike biljard i Namche.
Världens högsta biljardbord.
Jag läste om det i böckerna
och trodde det var en pool.
Bra stöt.
Jag trodde inte att vandringen skulle vara så vacker.
Jag trodde att det bara var att köra på.
Vandringen blir tråkig.
Men jag är helt tagen av det vi ser.
Du kommer att se Everest här.
Är det den där
-eller den till vänster? -Ja, i mitten.
Det ser ut som en pyramid.
Där är hon.
Där har vi det.
Första utsikten över världens högsta berg.
Det blev genast tydligt att det var ett stort projekt.
-Perfekt. Ge mig en kram. -Och det är vackert.
-Ja. -Vi är här
-Äntligen. -Fantastiskt.
Så här nära har jag inte varit Michael på 23 år.
Och att veta att Mike bokstavligen är där
ger en känsla av hur stort det vi gör är.
Man kan se hur snabbt vinden blåser där.
Det blåser nog 161 km/h där uppe.
Det här är klostret i Tengboche och där är ett tryne.
Jag tror att det fanns en vilja att engagera sig i idén
att genom att göra saker på rätt sätt
kunde lyckan stå en bi.
Det var viktigt för dem att få munkarnas välsignelse.
Det var en del av resan uppåt.
Ja, man tar inte lätt på det.
Man kände att bönen nästan var nödvändig.
Jag bad för en lyckad resa
och att vi skulle hitta Mike.
Han var framträdande i mina tankar.
Det finns ett minnesmärke runt hörnet
för dem som dog på Everest.
För alla som har förlorats på berget?
Förlorats på berget.
Vad gulligt.
Det här...
Det är ända från 1920-talet.
1922 är det tidigaste dokumenterade.
Ja.
Alla var sherpor.
Den 8 juni 1924, George Mallory, Andrew Irvine.
De är så många.
Där. Michael Matthews.
-Brittisk, den 13 maj. Titta, Sonam. -Ja?
-Det är min bror. -Jaså?
-Michael Matthews. -Michael Matthews.
Brittisk, den 13 maj. Det är slutet av nästa vecka.
-Just det. -Tänk om vi hittade honom
den 13 maj, det vore fantastiskt.
Vi har inte haft nåt annat val än att leva med Mikes död.
Att se hans namn skrivet i kall metall väckte gamla känslor
av ilska, antar jag, över hur Mike dog.
Baslägret.
BASLÄGRET
Det är enormt. Det är som en stad.
Nu gäller det. Uppdraget börjar nu.
-Tack, broder. -Tack.
-Tack för allt. -Ja. Lycka till.
Nepals bästa guide.
Vi ses, min vän.
-Vi ses. -Ja.
-Ha en bra resa. -Detsamma.
-Säker resa. -Absolut.
Broder.
-Jag går. -Okej.
-Du har ett fint läger här. -Ja.
Fantastiskt.
Okej, Spence.
-Hej. Hur är det? -Hej.
Välkommen till planeringstältet.
Jag vill börja med att tacka er för att ni deltar i det här
viktiga räddningsuppdraget.
Det betyder mycket.
Så...
Mike försvann
mellan sydtoppen och det här området.
Vid det här läget är "balkongen" 8 450 meter hög.
Sydtoppen är, som ni ser här,
8 750 meter. Det är ett enormt område.
När vi är på plats flyger vi drönaren.
Vi har Suman och Brodie.
-Okej, bra. -Suman har redan
varit på 8 600 meter, så han är acklimatiserad också.
Fantastiskt. Tack.
Vi kan flyga drönaren 500 meter från startplatsen.
Från läger 4 borde vi kunna ta oss till balkongen.
Vi kan flyga nära berget och kolla.
Fantastiskt. Det var det han hade på sig.
Samma ryggsäck, samma dräkt. En röd North Face himalayansk dundräkt,
exakt likadan som den här, så det är vad vi letar efter.
Färgen kommer att ha blekts.
Ja, färgerna kommer skilja sig,
men bara så att ni kan se var de olika delarna är.
Han hade ett ryskt syresystem, men med en brittisk eller amerikansk flaska
och den var gråblå.
Hans stövlar var svarta,
och han hade på sig en blå North Face mössa med en svart kant,
och han hade på sig en Rolex i rostfritt stål.
Den här sortens armband.
En klocka liknande den här på hans vänstra handled.
-Det är vad vi behöver. -Ja.
På baksidan ser ni en bild på nån som kan vara han.
Den togs 2017 och är en del av anledningen
till att vi trodde att det var möjligt att hitta hans kropp.
De säger att bilden är tagen under balkongen.
Under balkongen.
Han säger att det här är en indiers döda kropp.
-Vems? -En indier, inte vår.
-Det är inte han. -Det är inte han.
Den enda ledtråden vi hade om att det kunde vara Mike
omintetgjordes med en gång.
De sa att det var en indisk klättrare.
Ingen av oss visste säkert att det var Mike,
det var bara en lovande ledtråd.
Så jag tror att vi
-kommer söka igenom allt vi kan, -Ja.
mellan balkongen och sydtoppen
och tar allt ett steg i taget.
Fantastiskt.
Lycka till.
Jag litar på att teamet är fantastiskt
och att de söker igenom hela sökområdet.
Lycka till, broder.
Om Mike är synlig kommer de att hitta honom.
Vi måste tänka positivt. Vi är här.
Vi får leta noggrannare.
Det är mycket att tänka på.
Höjden och väderförhållandena.
Antalet sökningar vi måste göra inom dödszonen.
-Tack. -Jag har radion.
-Sköt om dig, Spencer. -Ta hand om dig, broder.
-Ta med dem ner. -Ja.
-Hej då, broder. -Hej då, broder.
-Sköt om dig. -Ja.
Direkt från början är det en enda röra av istorn
som kan rasa utan förvarning.
KHUMBU-ISFALLET 5 500-6 000 MÖH
Khumbu-isfallet är farligt, men fantastiskt.
Det är en flod av is som bara rör sig en meter om dagen i genomsnitt,
men det kan vara stilla i tio dagar
och plötsligt komma farande
och ta kål på en.
Det är därför vi ger oss av tidigt, då allt fortfarande är fastfruset.
Man vet aldrig vad som händer.
Om den långa horisontella stegen som
var där i går har krossats.
Eller om ett rep som går vertikalt
inte finns kvar och allt nu är platt.
Man vet inte.
Mike och jag gillade området.
Hej, Michael.
Hej.
Visst är det häftigt?
Har du lagat stegen?
Ja.
Nu ska vi se om han klarar det.
Snyggt!
Vad tror du, Mike? Funkar den?
-Ja, ganska bra. -Ja.
När man kommer igenom Khumbu-isfallet
når man den stora, långsamma klättringen mot läger 2.
Vi kallar det Stillhetens dal.
STILLHETENS DAL 6100-6 400 METERS HÖJD
Och vet ni vad?
Vi kallar det stekpannan, för det är så varmt.
När solens strålar träffar snön och reflektionerna kommer in,
är det inte trevligt.
-Ingen vind. Solig dag, för varmt. -Ingen vind.
Jag är genomsvettig.
Klättrare bränner sig till och med i gommen
eftersom de kippar efter luft
och UV-ljuset bränner dem där.
Man kan låta det driva en till vansinne eller skratta lite.
LÄGER TVÅ 6 400 MÖH
Vi är glada att se läger 2.
Ni ser vårt tält till höger.
Mike Matthews och jag delar det.
Mellan läger 2 och 3 kan det vara en lutning på 90 grader av is.
Herregud, det är så tufft.
Jag har ingen energi. Jag måste äta och dricka.
Det här blir bra.
Vi måste ta oss igenom Lhotse-väggen, som är jättebrant.
Min utmaning är att få de två sakerna uppför repet...
hela vägen dit.
Med en last på 25 kg är det svårt att gå utan syrgas.
Vi har precis satt på syrgas.
Vilken skillnad det gör.
Höjden är otroligt tuff.
Det blev uppenbart att Jamie hade allvarliga problem.
Jag började få nåt som kallas "hjärnödem".
Kroppen börjar dumpa vätska i hjärnan.
Det orsakade honom mer och mer smärta.
Mina ben slutade fungera och jag kunde inte sitta upp.
Det blev så illa att Jamie fick ligga i en övertryckskammare.
Den hade ett litet fönster så att det inte känns som
som att man är i en kista.
Jamie har varit här i 15 minuter.
Vi pumpade upp den för att simulera lägre höjd,
nästan som att flyga ner honom utan att behöva göra det.
De gjorde det åt mig i fem eller sex timmar.
När jag kom ut tänkte jag: "Om jag stannar här dör jag."
Jag är klar.
Han ville inte sluta klättra, men han var tvungen.
Jag plockade upp några saker. Jag tog farväl av Mike.
Och det var det.
Ja, det är svårt för honom att han kom tillbaka.
Vi är nära det Gula Bandet.
Därifrån tar vi oss uppför Genevautsprånget och South Col.
I början av South Col tänker man: "Jösses"
LÄGER FYRA 8 000 MÖH
Jag glömmer aldrig första gången jag såg läger 4.
En plats dit människor aldrig borde gå.
Man ser folk som är i överlevnadsläge.
De bryr sig inte om nåt.
De vill bara lägga sig i tältet.
Man oroar sig för sitt liv.
Det finns bara 14 berg på jorden
som är 8 000 meter eller högre,
och det är vad som kallas dödszonen,
där mänskligt liv inte kan upprätthållas,
oavsett hur mycket syrgas man får.
Det är bara en tidsfråga.
Det har varit en vilodag, men det har varit nervöst,
vilket har gjort den mindre vilsam.
Vi är bekymrade över antalet syrgastuber,
regulatorer, masker och såna saker.
Några av oss hade allvarliga problem med syret på berget.
De skulle få ryska syresystem.
Men det som hände var att de hade de ryska systemen,
men de brittiska och amerikanska flaskorna de hade passade inte systemen.
Vi ska se till att allt passar.
Vi har syrgas och en ny mask.
Jag har regulatorn, men den är inte inkopplad.
Nere i baslägret
hörde jag att: "Om man filar ner kanten lite på den
och sätter på regulatorn, borde det funka."
Vilken dag det har varit. Jag har varit andfådd.
Om det inte vore för min vän Mike Matthews
som gett mig uppmuntran, vet jag inte om jag hade klarat det.
Hur känns det?
Bara bra.
-Ja? -Lite hosta på grund av luften.
Men Daves soppa gör nog allt bra.
Okej. Vill du säga nåt till tittarna där hemma?
Soppan ser underbar ut.
-Ja, vi tar en titt. -Ja, det sista av den.
Nu är vi redo att äta.
Sen lägger vi oss och sover och fortsätter mot toppen.
Hallå, Michael.
Jag är säker på att Mike var uppspelt
och redo att försöka nå toppen, men också
potentiellt nervös eller till och med rädd.
Den enda trösten är att han inte kunde ha vetat
att han bara var timmar från sin död.
Det kan ha varit runt klockan tio på kvällen.
Det var dags att göra sig redo för avfärd.
Jag klättrade med Dennis.
Nu gäller det. Hoppas att vädret är bra.
Fint.
Dennis och jag var snabbare än de andra.
Uppe på Mount Everest
såg jag ner på världen nedanför mig
och jag såg molnen bubbla upp där nerifrån.
Det var en gryta.
Jag glömmer aldrig
när jag såg Mike vid Hillary Step.
Jag var på väg ner och han var fortfarande på väg upp.
Vi såg varandra rakt i ögonen.
Han sa: "Klarade du det, kompis?"
Jag sa: "Ja, och nu är det din tur."
Jag gick ner till sydtoppen och nåt sa åt mig att vända om
och titta efter honom en gång till.
Han hade precis nått toppen av Hillary Step.
Han vände sig om precis som jag gjorde.
Jag tittade upp och gav honom en sån här.
Han gjorde samma sak.
Vi vinkade.
Jag trodde att vinkningen betydde: "Vi ses snart, min vän."
Inte: "Hej då."
Jag föraktar den här bilden.
Allt jag ser är en ung man
som håller på att förlora sitt liv.
Han kämpar.
Han kan inte andas.
Han har ont.
Han håller bokstavligen i en
vad jag nu vet är en bönesjal.
Han griper bokstavligt talat i de sista trådarna av hopp.
Det stör mig.
Jag hatar bilden.
Klockan är 17.15 den 14 maj.
Det borde vara en av de lyckligaste stunderna i mitt liv.
Jag ligger här...
...och tänker på Mike.
Han var 22.
Den bästa förklaringen vi fick
var att guiden gick framför honom, under honom,
eftersom det blåste så mycket.
Vid ett tillfälle mellan sydtoppen och balkongen
vände sig guiden om och Mike syntes inte till nånstans.
Jag tycker fortfarande att det är helt orättvist.
Jag vill bara komma över det...
...men samtidigt vill jag inte släppa det.
Jag är ledsen, Mike.
Jag önskar dig frid.
Herregud.
Vi är i läger 4 på South Col.
Där uppe är vårt sökområde.
Jag är säker på att om Mike är synlig
så hittar vi honom.
SÖKOMRÅDE
SYDTOPPEN
Det här är den södra toppen.
Det här är balkongen och området här
kallas den triangulära ytan.
Vi har många resurser på berget.
Vi har en drönare.
Vi har tio erfarna sherpor.
Det här är ett spaningsuppdrag
på 8 000 meters höjd.
Det är ingen idé att skicka killarna åt olika håll
utan att veta var ledtråden finns.
Vi ska flyga drönaren i timmar.
För vi vet inte var kroppen är.
Suman har gått i förväg
och ska flyga den första drönaren från 8 300 meters höjd.
SÖKOMRÅDE 8 300-8 700 MÖH
Att befinna sig på 8 000 meters höjd går inte att föreställa sig.
Energinivån och styrkan som krävs är enorm.
Folk har svårt att ta upp sin iPhone ur fickan
och ta en bild.
Det är svårt att se skillnad på kroppar och stenar.
Sydtoppen är här. Förmodligen här nånstans.
Nimsdai, hör du mig? Kom.
Vi har letat med tre batterier i drönaren.
Vi har inte hittat nåt.
Vi måste ge oss av nu.
Jag börjar tro att identifieringsprocessen
kan bli ganska svår.
Den röda dräkten kan ha vilken färg som helst.
Den kan vara orange, rosa, vit, grå.
Vill du prova kanal 15? Kom.
Läger 4, baslägret, Spencer?
Hör du mig, Spence?
Vi ska precis korsa över,
så att vi kan flyga drönaren till balkongen.
Jag tror att vi har nåt.
Över klippan.
Jag går närmare.
Det ligger en död kropp här.
Sätt upp linor där borta och fira ner er och titta.
Vi söker utanför spåret, så risken är enorm.
Det här är Millet-kängor. Det är inte rätt märke.
Det är inte Michael.
Låt oss få upp drönaren igen och leta längre bort.
Brodie, Nims, hör ni mig? Kom.
Jag hör inget alls. Kom.
Spara på drönarbatteriet.
Jag ser en till död kropp där borta.
Åh... fan.
Med en isbrodd.
Nej.
Det är en helt annan död kropp här.
Vi vet att det inte är Michael.
Vi går över igen.
Nims, är det du?
Santosh, kan du fråga läger 2 var 15-20:e minut
vad som händer i läger 4?
Jag vidarebefordrar det.
-Jag meddelar dig. -Tack.
Inget mer vi kan göra.
Alla färger har bleknat.
Matchar färgerna?
Färgerna har bleknat bort.
Gräv lite och ta en titt.
Suman vidarebefordrade det till mig,
så alla är ute på uppdrag.
-Är alla ute på uppdrag? -Ja.
Ja, jag antar att de har sett nåt.
Kängan ser ut att matcha.
Den här matchar tydligen lite.
Okej, om skorna matchar kommer jag.
Nåt om några kroppar? Har drönaren sett några kroppar?
Enligt vad jag har hört kan det vara ett positivt resultat.
-Ursäkta? -Att vi kan få ett positivt resultat.
Är det den här?
Fortsätt leta.
Vi var förvirrade över benet.
Det är en gammal känga och en gammal dräkt.
Vi försöker hitta en hand med hans klocka.
Det blir ett perfekt bevis.
Läger 4, baslägret. Spencer, det är Mingma. Hör du mig?
Kom.
Han anropade från läger 4.
Jag tog emot anropet. Han sa att han hade hittat kroppar,
men sen bröts det.
Vi har inte haft kontakt på hela dagen.
Baslägret, läger 4, kom.
Uppfattat, Spencer. Hur är det?
Bra. Jag ser fram emot att höra hur det går för er.
Ja, vi mår alla bra.
Fantastiskt. Hur går det där uppe?
Vi har tre döda kroppar där uppe.
Vi har en död kropp som är liknande.
Herregud.
De har en klocka.
Tror du att det är han eller inte?
Klockan var en ledtråd.
Det är ingen Rolex.
Okej, tack.
Okej.
Ibland hjälper inte min vilda optimism
mig igenom det och det är bara...
Jag hoppades verkligen på ett starkt resultat.
Jag var helt säker på att vi skulle hitta den döda kroppen.
Men vi kunde inte hitta den.
Det är så frustrerande.
Jag är ledsen för det.
Om vi måste åka hem och lämna honom på berget,
kommer allt att ha varit förgäves.
Det blir en total travesti.
Det är inte så bra.
När det är mindre snö kanske vi har några chanser.
Vi kommer tillbaka nästa vecka och kollar.
Förhoppningsvis hittar vi Michael.
Där är han.
-Hur är det? -Bra.
Är du okej?
-Ja. -Bra.
Min bror.
Tack.
Det har varit mycket snö just nu.
Hela berget är täckt av snö.
Ja.
-Är du okej? -Jadå.
Jag är så glad att du mår bra. Så glad.
Det är möjligt att de gick förbi Mike,
men om han är under snön så är han det.
Vi kan inte förvänta oss att de krattar berget.
-Mår du bra? -Ja.
Jag vill gärna gå igenom alla bilder, ifall vi ser en känga, en handske,
eller nåt annat som kan leda till en ledtråd.
En ny ledtråd i nästa sökning.
-Det här är South Col. -Ja.
Det här är sydtoppen.
-Är det där människor? -Ja, så klart.
Va?
Ja. Vi ser personen, här är en klättrare, här är en klättrare.
Herregud. Den är enorm.
Letar vi efter en kropp i den storleken?
De är som dammkorn.
Två delar där inne är...
-En person. -Ja.
Jag förstår svårigheten nu.
Att flyga drönaren ger oss inte de resultat vi hoppades på.
Kroppar över hela berget, massor av ledtrådar att identifiera.
Det är helt enkelt inte så.
Vi har fortfarande idéer att utforska.
Men det är verkligen en hård insikt,
att det är möjligt att vi inte kommer att hitta Mike.
Det är inte givet.
Eftersom vi stött på andra kroppar
inser jag att det finns många familjer i vår situation,
utan möjlighet att ta hem sina nära och kära.
Två nepalesiska klättrare, en från USA,
Kina, Sydkorea, Nya Zeeland.
Ännu en nepales.
Det är många kroppar kvar på berget.
Jag börjar känna att om vi inte hittar Mike,
och vi har resurser och möjlighet att hjälpa en annan familj,
så borde vi absolut utforska det.
Jag undrar bara om det låter vettigt,
eller om det är för farligt
att ta en annan kropp.
En sherpa vars familj skulle vilja ha kroppen.
Jag undrar om du vet några kroppar som vi kan hjälpa till med.
Det är en bra idé.
Vissa människor, vissa i familjen,
hade inte turen att hämta kroppen.
Fortsätta leta efter Mike,
men också försöka göra gott för nån annan samtidigt.
Ja.
Jag är mer hoppfull för den andra sökningen.
Sommaren närmar sig.
Om vädret är så här smälter snön givetvis,
och förhoppningsvis hittas kroppen.
Men det är farligt med hettan och allt.
Hela Khumbu-isfallet smälter.
Det kan spricka var som helst.
Om jag inte hittar Michael,
varför inte göra en god gärning på vägen ner?
Men det måste planeras på en gång, för våra killar kan inte gå
genom Khumbu-isfallet igen.
Prioriteten är fortfarande att hitta Michael.
Men om det inte är möjligt,
att rädda en kropp vars läge på berget är känt.
verkar ett bra alternativ vara.
Mike hade starka band till sherporna under sina sista dagar.
Jag har gått igenom listan och hittat Wang Dorchi Sherpa,
som dog förra året.
Nims team säger att hans kropp ligger utanför läger 4.
De känner även hans bror i Katmandu.
-Namaste. -Namaste. Mingma?
Ja. Trevligt att träffas.
-Spencer, Hej. -Spencer.
Jag är glad att få träffa dig.
-Tack. -Varsågod och sitt.
-Hej. Hur mår du? -Det är min mamma.
Trevligt att träffas.
Han är min bror.
-Tack. -Varsågod.
Kan du berätta vad som hände med din bror?
Var han försvann? Hur han dog?
Förra året besteg min bror Mount Everest med en rysk grupp
-Ja. -och han klättrade framgångsrikt
till toppen.
-Ja. -När han kom ner igen,
dog han i läger 4.
-Det var tråkigt att höra. -Ja, tack så mycket.
Har ni försökt hämta honom? Att ta ner honom?
Vi är väldigt fattiga, vi kan inte ta ner honom.
Vi fick ingen sponsor,
för det nepalesiska försäkringsbolaget är svagt.
-Det går inte att ta ner dem. -Okej.
Hur gammal är du?
-Jag är 33 år nu. -Jag med.
-Samma. -Ja.
-Okej, samma. -Samma.
-Vi har båda förlorat våra bröder. -Ja.
För 23 år sen var jag tio år och han besteg också toppen
och dog på vägen ner.
Jag och min familj har försökt hitta honom.
Det har visat sig vara svårt...
-Ja, väldigt svårt att hitta honom. -…att hitta honom.
-För 23 år är väldigt länge. -Ja.
Jag hörde om din bror och din son.
Om vi inte hittar Michael,
-kan vi hjälpa er istället. -Snällt tänkt.
Om det är möjligt skulle vi vilja utforska möjligheten
att återföra honom till er.
Stanna här.
-Orolig. -Det är okej.
Det är okej.
-Min mamma och pappa, -Samma här.
-väldigt smärtsamt. -Samma här.
-Förlåt om jag gjorde din mor upprörd. -Ja, inga problem. Ja.
-Väldigt viktigt. -Ja.
Kan du berätta mer om Wang Dorchi?
Min bror hade en fru, men hon dog för två år sen.
Hon hade cancer. Men hon hade tre barn.
Hon fick tre barn.
Ett barn är nio år, ett är sju år,
ett är sex år nu.
Jag gillar det här fotot. Är det möjligt?
-Ja. -Ja, det här är... Här.
-Titta. Grattis på födelsedagen. -Ja.
-Och det var hans födelsedag nyligen? -Ja.
-Så ja. -Ja.
Ja, jag kan ta hand om tre barn.
-Och det här är ditt barn? -Ja, det lilla.
Hej.
Ja. Titta här, gulligt.
Hej.
Jag kan inte garantera...
-Åh, ja, precis. -Det finns flera faktorer.
Vi letar fortfarande efter Mike.
Ja.
Om vi kan hjälpa dig, hade Michael velat det,
-och vår familj vill det. -Ja.
-Okej, tack så mycket. -Inga problem.
Det här är vad jag tycker att vi ska göra.
KHUMBU-ISFALLET ANDRA SÖKNINGEN
Det här är vår sista chans nu.
Som Mikes bror vill jag hitta Mike.
Där är hon.
Man ser allt, du ser toppen.
Jag ser sydtoppen.
Jag kan till och med se balkongen, den triangulära ytan.
Och det finns knappt nån snö.
Totalt resultat för sökningen.
Brodie är redo att skicka upp drönaren.
Uppfattat.
Jag har ofta undrat på sistone
hur ögonblicket när vi hittade Mike skulle kännas...
Jag har aldrig suttit ner med nån och diskuterat
hur Mikes död påverkat mig.
Så det kan utlösa nån sorts frigörelse.
Vad är det?
Det gula till höger.
Ska vi gå och kolla?
Det är bara syre.
Är det nåt där nere?
Det är ett tält.
Och inget annat.
I morse var vädret bra, så vi flög drönaren sex gånger.
Nu blir vädret sämre.
I det här snöfallet kan jag inte flyga drönaren.
Just nu
är vi på 8 500 meters höjd.
Det är svårt att stanna här.
Mina teamen är på Balkongen.
Drönaren har inte gett nåt resultat,
så mitt team ska fira sig ner dit.
Poängen med att leta igen så sent på säsongen
var att öka chansen för mindre snö,
och det snöar.
Spence, det är Nimsdai. Radiokontroll.
Uppfattat, Nims.
Spencer, det har snöat mycket.
So det betyder otur för oss igen.
Men vi kollade området som du oroade dig för.
Det finns ingen död kropp som är Michael.
Kom.
Sa du att ni inte hittade Michael?
Nej, ingen kropp.
Anser du att du och ditt team har gjort
det absolut maximala
och nått botten med sökandet efter Michael?
Till hundra procent.
Det är var vår andra sökning. Nu ska vi sluta leta efter Michael.
Vi byter till plan B. Med din tillåtelse, Spence.
Klart slut.
Om det är din rekommendation att gå över till plan B så är det okej med mig.
Klockan tickar och vi är fortfarande på 8 000 meters höjd.
Vi fortsätter, broder.
Hej, älskling.
Hittade ni honom?
Nej.
Sökandet är över.
Och...
De hittade inte Michael. Det är sorgligt.
Ja.
-Det är sorgligt. -Jag trodde ni skulle lyckas.
Jag tror att din mamma kommer att bli upprörd.
Jag blir gråtfärdig när jag tänker på din mamma.
Jag trodde att ni hade hittat honom.
Jag tror att hon blir upprörd.
Jag ska hämta en näsduk.
Hur mår du?
Luften har gått ur mig.
Jag menar...
Vad händer nu? Ska ni hämta Sherpan?
Ja, att hämtar ner Wang Dorchi
är fortfarande farligt och komplicerat,
men enklare än att hitta Mike, för vi vet var han är.
Det är en fantastisk sak att göra för dem.
Det är sorgligt med Mike.
Det är inte vad vi hoppades på.
Jag tycker så synd om henne.
Att se Vogue gråta så där är...
Jag hade inte väntat mig det.
Jag trodde inte att den här resan
skulle såra nån om den misslyckades.
Jag vill inte få mamma att gråta.
Vogue sa: "Det är bra att komma ihåg att det bara är hans kropp, inte hans själ."
Det känns som att vi gjort...
...hans själ besviken.
När jag ser på dräkten, kängorna, all utrustning,
och enligt den information vi hade,
är det Wang Dorchi, så ja, det är bekräftat.
Knyt fast den med ett rep.
Wang Dorchis kropp har absorberat mycket is.
Så om hans kropp vägde, låt oss säga 65 kg,
väger den nu över 200 kg.
Väldigt svårt.
Her, den här steniga delen är jättesvår.
Dra över den.
Att Spencers familj hjälper till att få ner honom
när Wang Dorchis familj inte hade råd med det är en bra sak.
Håll käften!
Det är ett respekterat beslut.
Gör man gott, händer alltid bra saker. Det är vad jag tror.
Jag lämnar Everest, kanske för alltid.
Det här kapitlet med att leta efter Michael är över.
Jag flyger nerför dalen med nån annan.
Prioriteten nu är att återlämna Wang Dorchi till hans familj,
och ge dem det vi så gärna ville ha.
-Hej. Hur mår du? -Namaste, tack så mycket för hjälpen.
-Jag är ledsen. -Tack. Det är okej.
Ja.
Jag har den.
Hallå!
-Är hon okej? -Ja, hon gråter
för de har ingen pappa eller mamma nu, så de är oroliga.
Förhoppningsvis ger det henne chansen
-att sörja sin pappa ordentligt. -Ja.
-Okej.
Det gick bra.
-Det gick bra. -Tack.
-Är det här hans barn? -Ja, hans barn.
-Hon är min brors andra. -Hej.
Och han är liten, hans son.
Jag beklagar sorgen.
-Tack igen. -Det var ett nöje.
Okej. Jag vet att ditt projekt har hjälpt mig.
Jag är lite orolig.
-Vi hittade inte din bror, Michael. -Det är okej.
Åtminstone ledde uppdraget till nåt bra.
-Tack. -Tack för hjälpen.
-Inga problem. Vi kan… -Jag glömmer aldrig din hjälp.
Tack.
Dotterns gråt kommer etsa sig fast ett tag.
Det var...
...det är otroligt hjärtskärande.
Jag tyckte att det var underbart att de
tog hem en annan klättrare,
till hans familj.
De gick igenom en hemsk tid
och jag tror att det har gett dem frid.
Det är bara synd att
Mike aldrig hittades.
Mike var så generös och öppenhjärtig.
Han hade velat att vi gjorde det vi gjorde för Wang Dorchi.
Och lustigt nog,
om det hade funnits en biljett nerför berget,
hade han nog gett den till honom.
Han var en sån man.
Att se Wang Dorchis dotter
få möjlighet att sörja hjälpte mig,
trots att det inte var Mike.
Cirkeln slöts.
Säg hej till Jane.
-Mamma. -Hej.
Hur mår du, älskling?
-Hej. -Hej.
Toppen att ha dig hemma.
Ja. Han gör.
Hej, älskling.
Jag kände mig mer känslomässigt laddad på Everest än nånsin.
Det enda vi gjorde var att prata om Mike och tänka på honom.
Vad som hände honom, att förlora honom.
Och jag tror att det lät mig ta mig igenom känslorna av smärta
och komma till en plats,
alla dessa år senare, av lugn.
Jag har en mycket tydligare bild av vem han var nu.
Och jag beundrar honom.
Att ta sig över Khumbu-isfallet klockan fyra på morgonen, 22 år gammal,
mitt i natten,
kräver mod.
Vi kom för att hitta dig, Mikey.
Vi kommer alltid att minnas dig och vi älskar dig av hela våra hjärtan.
Det är viktigt att Mike fortsätter
att vara en del av vår familj för nästa generation.
Farbror Mike besteg Mount Everest, som är världens största berg.
Han råkade ut för en olycka och kom inte tillbaka.
-Pappa är det berget Everest? -Jag vet inte.
Nej. Det är en liten kulle i Skottland.
Att Spenny letade efter sin bror
och hur Mikes resa var kommer att fascinera barnen.
Och han lever där.
Ja, där levde han.
Jag vill att mina barn ska kunna relatera till farbror Mike
och sträva efter att bli som honom.
Jag skulle vilja se honom i dem.
Att veta att han är begravd och inte fullt synlig
gör det lättare för mig att förstå att han vilar ordentligt.
Bara för att vi inte hittade hans kropp...
betyder inte att jag inte hittade honom.
TILL MINNE AV ALLA SOM ÄR KVAR PÅ EVEREST
Undertexter: Sara Terho