DENNE FILMEN INNEHOLDER SCENER SOM KAN VÆRE FORSTYRRENDE FOR NOEN SEERE.
Downloaded from YTS.MX
SEERDISKRESJON ANBEFALES.
Official YIFY movies site: YTS.MX
Michael var storebroren min.
Han var et herlig barn. Veldig kjærlig og snill.
Mike var en glad gutt.
God sportsmann. Mange venner.
Han var en superhelt.
Hvis jeg hadde problemer, gikk jeg til Mike.
Mikey var veldig skarp.
Han var på toppnivå i det han gjorde,
men du ville aldri gjettet det.
Jeg tror han bare gjorde det fordi han ville.
For å nå verdens høyeste topp.
Mike ville bare teste seg selv.
Se hvor langt han kunne gå, hvor høyt han kunne nå.
Han døde 22 år gammel.
Han var den yngste briten som nådde toppen av Mount Everest.
BRITE DØR ETTER EVERESTS REKORD-KLATRING
Han ble etterlatt alene på fjellet.
Det er en forferdelig måte å dø på.
VÅR EVEREST-TRAGEDIE
Tjue rare år senere, og helt ut av det blå,
fikk vi tilsendt et bilde av et lik ved toppen.
Det ser ut som det kan være Michael.
Hjertet mitt sier at vi bør dra og finne ham.
Og hvis vi kan...
...få ham hjem.
Flink gutt. Se fremover.
Theodore kalles "Theodore Frederick Michael Matthews."
Vi ville begge ha Frederick og Michael som fornavn,
for Frederick er min fars navn, han døde,
og Michael er Spennys brors navn.
Jeg var ti år gammel da Mike døde.
Forsiktig. Fokuser.
Høres rart ut,
fordi jeg er 33 nå, og han døde da han var 22,
så jeg eldre enn han noen gang var.
Bra jobbet, T.T.
Men jeg ser på ham som en storebror.
Jeg klarer det.
Og tråkk, tråkk.
Da vi ble kjent med hverandre,
tidlig i forholdet vårt,
fortalte han meg om Michael,
og jeg syntes det var sjokkerende.
Det er trist.
Å miste ham var vanskeligere enn han kan begripe.
Ingen av oss hadde vurdert muligheten for å finne et lik.
Det var 20 år siden Mike døde,
og det kom fra ingensteds.
Vi fikk bildet,
og det er av et lik 8 500 meter over havet,
på samme måte som der vi trodde vi mistet Mike.
Det føles som vi kan dra og hente ham.
HØYLANDET I SKOTTLAND
Hvis det er noe vi vil vurdere,
må vi alle være på samme side.
Spesielt moren min Jane og søsteren min Nina.
MICHAELS KASSE
Husker du at vi alle hadde røde roser på minnestunden?
Dette er... Ja. Det stemmer.
Og så mange kondolansebrev.
Jeg kan lese i timevis.
Her er Yorkshire Post.
"Ung brite savnet etter rekordklatring. Stormen gjør Everest-glede til tragedie."
STORM GJØR EVEREST-GLEDE TIL TRAGEDIE
Mike skulle til topps den 13.
Men den 14. hadde vi ikke hørt noe.
Telefonen ringte.
Jeg ble bedt om å gå opp.
Da jeg kom inn i rommet,
var det bare…
…en fæl, anspent stemning.
Mamma og pappa var ikke seg selv.
De sa at det hadde vært uvær og at Mike var savnet.
Men det hadde gått altfor lang tid,
og jeg visste at han var død.
Du vet ikke om han har falt ned i en bresprekk, eller over kanten,
eller om han var utmattet,
satte seg og kollapset.
Jeg tror ikke vi lo sammen som en familie
i det som virket som årevis, som barn.
Jeg forsto ikke helt hva som skjedde.
Jeg visste ikke at jeg aldri ville få se broren min igjen.
Jeg antok at selv om han ble frosset i en isblokk, ville han tine den.
-Jeg elsker dette. -Ja.
-Han elsket det, Spen. -Ja.
Det er et flott bilde.
Sytten.
Tror du dette er riktig tidspunkt,
gitt at det er så lenge siden?
Det er det perfekte tidspunkt å prøve å få Mike hjem for å hvile.
-Og være med ham. -Det hadde han nok likt.
Absolutt.
-Ikke bare for oss, men… -Mer enn alt.
-Ja, for ham. -For ham også.
Dette er definitivt noe vi vil gjøre.
Men blir vi litt revet med
av drømmen om å få Mike hjem?
Vi går bare etter dette kornete bildet.
ROCKY MOUNTAINS
Det er ett navn fra Mikes ekspedisjon som jeg la merke til som barn,
og det er Dave Rodney.
Dave og Mike ble nære venner.
De delte telt og klatret sammen.
Enda viktigere, Dave var en av de siste som så Mike i live.
-Dave! -Spencer!
-Hvordan går det? -Godt å se deg.
Velkommen til Alberta-hjemmet.
Takk for at jeg fikk komme.
Stig på.
Jøss, utsikten er utrolig.
Jeg ville vise dere litt historie her.
Det var dette vi filmet i 1999.
-Det er utrolig. -Jeg vet det.
Og jeg har noe jeg kan putte oppi der.
Hva står det? Hva står det?
Det er Topp-forsøket.
Topp-forsøket. Jeg har ingen video av Mike.
Jeg har aldri sett...
-Virkelig? -...Mike på kamera.
Jeg vil gjerne se det.
-Er du klar? Er du sikker? -Ja, absolutt.
-La oss gjøre det. -Ok, la oss gjøre det.
Er det Isfallet?
Dette er Khumbu-isfallet over baseleiren
på vei opp mot leir én.
Der er Mike.
Godt gjort, Mikey!
Takk, kompis.
Godt jobbet.
Han lærte det som en proff.
Michael tester dette.
Og Mike går lett over.
-Se på det, han hopper. -Ja, det er Michael.
Ja?
-Han ser bekvem ut. -Veldig.
-Ja, ganske bra. -Ja.
Hva skjer, Michael?
Du hadde en fin base og badet med en av de andre gruppemedlemmene,
gjorde ikke du det, Dave?
Det var deg.
Uansett...
Kan jeg vise deg noe?
Familien fikk en e-post med bilder av et lik.
Jøss.
På Everest sto det at de trodde det kunne være Mike.
Og jeg lurte på, vel først og fremst, hva du tenkte?
Ok.
For det andre, om du tror det kan være ham.
-Ok. -Her.
-Jøss. -Der er kroppen.
Jeg vil ikke se hele...
Ser det ut som det kan være...
Det kan det.
Jeg gjenkjenner dette med en gang.
Spencer, dette er topp-dressen min fra 1999.
Herregud!
Men det ville også vært det samme for Michael.
Dette var det han hadde på seg den dagen.
Jeg har sett denne dressen på bilder av ham, og på toppen,
-så det er utrolig å se den. -Akkurat.
Det er rart.
Tror du det er samme dress?
Fra denne vinkelen, herlighet,
ser du den røde delen her, der vi ser løkken og borrelåsen...
Det er den, rett der.
-Borrelåsen... -Ja. Der.
Du sier kanskje, "jeg ikke ser svarte ermer",
for det er ikke synlig, dette dekker det?
Ikke sant?
-La oss ta en titt. -Ja.
Men så er det svart også, så ja, det ser sånn ut.
Er det vår eneste sjanse?
Ja. Det er alt vi har.
-Å nei. -Jeg vet det.
Men det kan være det?
Hør her. Herregud, dette gir meg håp jeg ikke har hatt før.
Det er mulig å finne Mike nå.
Det kan bli virkelighet.
Vi må se på hvordan vi gjør dette,
hvordan vi planlegger det.
Jeg vil gjerne dra til Everest.
Ikke si det til mamma.
Jeg er ingen fjellklatrer,
men det er noen jeg har kjent lenge
som kan gi meg råd om dette.
Jeg husker vi gikk på skolen, og vi var på teateret.
Det var 400 eller 500 ungdommer i rommet,
og inn kommer en fyr
som snakker om å være den yngste briten som bestiger Mount Everest.
-Bjørn! -Hei.
Hvordan går det, kompis?
-Går det bra? -Ja.
For lenge?
-Hvordan går det? -Ja.
Spennende. Kom om bord!
Takk.
Dette er gøy, dette er livet på elva, Spen på sitt beste.
Dette er en dag man ønsker seg en husbåt.
Da jeg kom tilbake fra Everest,
tilbrakte jeg mye tid mellom ekspedisjoner,
holdt foredrag på skoler, gikk på mange skoler.
Og en gang husker jeg at jeg ble tatt på senga.
Jeg husker at jeg satt sammen med jevnaldrende som syntes han var utrolig.
Jeg husker at jeg tenkte: "Broren min er bedre."
Jeg var en kjepphøy liten sak.
En gutt rakte opp hånden, superkul, super selvsikker.
Han sa: "Kjenner du Michael Matthews?"
Jeg nevnte noe sånt som:
"Jeg tror broren min var den yngste briten som nådde toppen."
Man kunne høre en knappenål falle.
Han visste hvem Michael var, og det overrasket meg.
Jeg gikk ned til ham og klemte ham,
og sa: "Broren din var utrolig."
Og for ordens skyld, det var alltid hans.
Han la armen rundt meg på slutten
og snakket om hvor genial Mike var,
og hvordan han hadde møtt ham og hvor lei seg han var.
Jeg husker at jeg sa til ham:
"Jeg vil aldri kunne fylle hullet til en eldre bror,
men jeg vil alltid støtte deg."
Fortell meg hva som har skjedd med Everest-greiene.
Everest har vært der hele livet mitt,
med et stort rødt kors på.
Jeg tenkte jeg vil gjerne dra opp i fjellet og ta ham med hjem.
Jeg ville snakke med deg om hvor du ville dratt?
-Ville du blitt på basen? -Vel, problemet er...
...at en av de farligste delene av fjellet, som dere vet
er baseleir til leir én, gjennom Khumbu-isfallet.
Hvis du tenker på det som vann, å trille ned en foss,
er det sånn Khumbu-isfallet er, bortsett fra at det er frossent.
Det handler ikke om hvor stor, sterk eller bestemt du er.
Er du på feil sted til feil tid,
og en av disse enorme isblokkene begynner...
Spillet er over.
På en måte er det
at du går gjennom dødens gap i begynnelsen?
Hvorfor?
For å komme til leir én, for å komme litt nærmere?
Vær forsiktig, ikke la egoet ditt styre.
Hvis du ender opp i basecamp,
husk at du allerede er på 5 486 meter, du er superhøyt.
Du må være kompos mentis.
Kommer du høyt opp, blir det mindre oksygen og verre avgjørelser.
Hvis du får tak i Mike, hører jeg ham skrike høyt.
I gjennomsnitt vil sju personer...
av de som prøver seg på Everest vil miste livet.
Og du vet, det er en statistikk du vil ta
når du prøver å finne en løsning for familien din
i stedet for å skape mer hjertesorg?
Dra til basestasjonen.
Vær en klippe og hjelp til å koordinere ting, men bli på basestasjonen.
Jeg vil slite med det.
-Vel, det er Matthews i deg. -Ja.
Sant? Jeg skjønner det.
Men samtidig, som du vet,
er ingen fjell verdt å dø for for andre gang.
Hold deg i live, du har mye å leve for, du har mange som elsker deg.
Ja.
Det er bare et kort vindu i året der du fysisk kan bestige Everest,
og med en gang er det et ganske betydelig tidskryss.
Vi venter på baby tre. Jeg gleder meg til å få barn,
så jeg slipper å være gravid.
-Sitt. -Sitt.
Det er på tide med en liten gutt når jeg må dra.
Flink gutt.
Hvis det var vårt første barn,
ville det virket verre enn det er.
Men fordi det er den tredje, så kanskje det er greit?
Jeg vet ikke.
Gigi, vil du kile Theodore?
Gigi, kile Theodore.
At Spencer, kan få tilbake broren sin
ville vært veldig bra for ham.
For jeg tror det er mange følelser
som han har asfaltert.
Å miste broren sin er vanskelig å bearbeide når man er så ung.
Nei!
Jeg hadde en fantastisk barndom,
men å vise svakhet, å gråte og vise smerte,
ble ikke sett ned på, det ble bare ikke gjort.
Du vet, familien vår var en ekte,
du vet, reise seg og slå ut slags familie,
inkludert mamma.
Har jeg sett ham gråte?
Ja, jeg har sett ham gråte. Han gråter ikke ved fødslene.
Men jeg har sett ham gråte to ganger.
Sett på Løvenes konge, da gråter han.
Ses senere, grisen!
-Ses. -Natta.
Glad i deg, Gigi.
Elsker deg, mamma.
Natta, Gigi-bjørn.
Ferdig.
Hva tenker du om turen?
Jeg tror det blir flott, men det blir vanskelig for deg.
-For hva? -Du vil finne det vanskeligere
enn du tror.
Å, du mener emosjonelt?
Ja.
Jeg må identifisere liket.
-Ja. -Ja.
Hva synes du om det?
Hvis noen må gjøre det, er det nok bra at det er meg.
Ja.
Jeg håper det blir rensende.
Jeg håper det blir...
-Du vet. -Jeg tror det blir mange følelser
som du ikke engang vil innse
du hadde om hans død og sånt.
Jeg tror det blir vanskelig å se broren din sånn,
jeg tror jeg vil slite med det.
Tror du må forberede deg på
at det kan være vanskelig å se ham sånn,
men noen må det.
Ja, hele greia føles spennende for meg.
Vi vet at Mike forsvant et sted mellom Summit og Camp 4,
noe som gjør dette til en av de høyeste leteaksjonene
og bergingsoppdragene i historien.
Så jeg trenger et leteteam uten like. De beste folkene som mulig.
Jeg er i kontakt med en bemerkelsesverdig klatrer, Nims Purja.
Han besteg de 14 høyeste toppene i verden på sju måneder.
Dette søket blir en enorm oppgave.
Det må være omhyggelig planlagt,
for det er ikke så enkelt å nå toppen.
Vi må se over hele fjellet.
Vi må se på balkongen rundt her.
Vi må se på nordsiden,
og vi må se på denne skråningen også.
Så selv på havnivå
rundt en fotballbane, er det en stor oppgave,
og på et stort fjell der man bokstavelig talt dør
for ingen kan overleve over 8 000 meter over toppen,
derfor kalles 8 000 meter og oppover for dødssonen.
Vi skal nok utføre minst to søk,
og for å ha to søk må vi dra fire ganger på 8 000 meter.
Å rappellere ned dronene
som utfører søket i denne dødssonen.
Vi vet godt hvor farlig Everest kan være,
og hvis noe skulle skje med noen andre
som leter etter Michael,
er det ikke verdt det.
Det er en risiko involvert i alt vi gjør i livet,
men dette er det jeg er god til, og jeg er optimistisk.
VELKOMMEN TIL VERDEN, SMÅEN!
VELKOMMEN HJEM, LILLEBROR
Otto er åtte dager gammel, Spen?
-Ja, åtte dager gammel. -Åtte dager gammel.
Han ser allerede bra ut.
Timingen er uheldig,
men du vet, toppsesongen og...
Hvis vi ikke gjør det nå, blir det neste år.
Jeg vil heller være her med familien,
men jeg synes det vi gjør er flott.
Jeg liker ikke at Spenny drar, for å være ærlig.
Det går bra, kjære...
Jeg tar kontakt hele tiden.
Nei, det gjør du ikke.
-Jo! -Du er på Everest.
-Ja, det er wifi der nå. -Ok.
Jeg tror barna kommer til å gjøre meg gal når du er borte,
for de vil ha deg tilbake.
Jeg skal ha en seng med tre barn.
Jeg tror det er bra vi gjør det,
og vi er tilbake før du vet ordet av det.
Forhåpentligvis med Mike.
Jeg håper du finner ham.
Gleder meg til det er ferdig.
-Kommer til å savne deg. -Kommer til å savne deg, Spenny.
Kom tilbake om tre uker.
Jeg kommer tilbake så snart vi kan finne ham,
men det blir ikke. Det tar ikke lang tid. Ikke vær redd.
HIMALAYA I NEPAL
Det er utrolig å ha folk på bakken.
Det er lagt så mye tanke bak å være her.
-Her, sir. Velkommen til Nepal. -Takk, sir.
-Likte du flyturen? -Ja, bror.
Bra. Ja. La oss dra.
Sonam, guiden som er med meg, er fantastisk.
Det føles godt å være i så gode hender.
-Dette er teamet. -Ja.
Dette er laget vårt som blir med oss hele veien til basestasjonen.
Sterk.
Ta koffertene deres, så drar vi.
Takk, bror.
Vi har en åtte dagers tur til basestasjonen
der vi akklimatiserer oss til høyden,
og vi skal ta samme rute som Mike tok.
Jeg gleder meg til å gjenoppleve det han gjennomgikk i sine siste dager.
-Det er bønnehjulet. Ja. -Bønnehjulet?
Så det bringer lykke.
-Skal jeg ønske meg noe? -Det kan du.
Mike dro til Everest med Jamie Everett.
Vi jobbet på samme kontor i London.
En ettermiddag satt Mikey ved skrivebordet,
og jeg kom bort til ham og skrev i brosjyren:
"Skal vi bestige Everest?"
Jeg husker det godt.
Han så opp på meg og sa: "Ja vel."
Vi hadde begge gjort ting før.
Vi klatret litt i Sveits,
og så dro vi til Aconcagua i Sør-Amerika.
Spesialintervju Jamie Everett, leir én, klokken ni.
Vi kalte ham faktisk oksen,
som den gamle oksen gikk han sakte av
og bare fortsatte og fortsatte.
Og så dro vi til Everest.
Turen inn med Mike var fantastisk.
Det var som å være i din egen lille National Geographic-film.
De måtte gå inn for å akklimatisere seg, så jeg ble med.
Jayne og jeg hadde forlovet oss.
Og vi hadde et videokamera.
Det er nydelig.
Vi er på Chaurikharka,
og dette er den lille hytta hvor vi skal sove i natt.
Veldig mye for å ha dokumentasjon for å ha kommet frem til, du vet, gifte seg.
Vi har her, klokka er kvart over to. Vi er det avanserte partiet.
Mike var alltid en av de første som kom.
Mike kom hit for en time siden.
Den avanserte gruppen.
Vi var utslitte, og han var der. Han hadde dusjet og gjort seg klar.
Jeg var alltid den feite, langsomme,
og Mikey var alltid den som var, du vet,
opp i fjellet som en rotte i et avløpsrør.
Jakene løper virkelig over den broen, hva?
Uten hender.
Mike sier det er som et boblebad.
Jeg tror det er det samme her.
Det er ferskt.
Ja, Mike valgte et bra sted for en svømmetur.
Vi er nær byen Namche.
Jøss, det er utrolig. Hvordan kommer ting seg inn?
VELKOMMEN TIL NAMCHE BAZAR
Vi klarte det.
En fin liten klatretur opp en bakke.
Jeg husker at jeg kom dit. Det var litt sivilisasjon.
Det er et ordentlig apotek.
-Det er det. Ja. -Det er vilt.
Her spiller Jamie og Mike biljard i Namche.
Det høyeste biljardbordet i verden.
Jeg leste om det i guidebøkene
og trodde det var et svømmebasseng.
Veldig bra.
Jeg forventet ikke at turen skulle bli så vakker som den er.
Jeg trodde det handlet om å kaste seg ut i det.
Turen blir kjedelig.
Men jeg er helt forbløffet over det vi ser.
Du kan se Everest her.
Er det den der
-eller den til venstre? -Ja, i midten.
Ser ut som en pyramide.
Der er hun.
Det var det.
Første gang jeg ser verdens høyeste fjell.
Det ble umiddelbart tydelig at det er en ganske stor ting vi gjør.
-Perfekt. Ja. Gi meg en klem, bror. -Så vakkert.
-Ja. -Vi er her.
-Endelig, hva? -Fantastisk.
Dette er det nærmeste jeg har vært Michael på 23 år.
Å vite at Mike er rett der,
gir en følelse av det store omfanget av det vi gjør.
Man ser hvor fort vinden blåser.
Det blåser sikkert i 161 km/t der oppe.
Dette er klosteret Tengboche, og der er det et krus.
Jeg tror det var en villighet til å engasjere seg i ideen
om at ved å gjøre ting på riktig måte,
kunne lykken være mer gunstig.
Det var viktig for dem å bli velsignet av munkene.
Det var en del av overgangen til å fortsette oppover.
Ja, du tar ikke lett på det.
Man følte at bønn der inne var nesten nødvendig,
og jeg begynte å be for en vellykket tur
og at vi skulle finne Mike.
Han var fremtredende i tankene mine.
Det er et minnesmerke rundt hjørnet
for de som døde på Everest.
Alle som har gått seg vill på fjellet?
Gått seg vill på fjellet.
Å, det er søtt.
Den datoen.
Det gikk helt tilbake til 1920-tallet.
1922 er det tidligste som er registrert.
Ja.
Og alle var sherpaer.
8. juni 1924, George Mallory, Andrew Irvine.
Det er så mange av dem.
Sånn, ja. Michael Matthews. Britisk.
-Britisk, 13. mai. Sonam, se. -Ja?
-Det er broren min, se. -Jaså?
-Michael Matthews. -Michael Matthews.
Britisk, 13. mai. Da er det slutt neste uke.
-Å, det er det, ja. -Tenk om vi fant ham
den 13. mai, det hadde vært fantastisk.
Vi har ikke noe annet valg enn å leve med Mikes død.
Og å se navnet hans skrevet i kaldt metall vekket gamle følelser
av sinne, antar jeg, for måten Mike døde på.
Baseleiren.
BASELEIR 5 360M
Det er enormt. Det er som en by.
Her er det. Oppdraget starter nå.
-Skål, bror. -Skål, bror.
-Tusen takk for alt. -Ja. Lykke til.
Den beste guiden i hele Nepal.
Vi ses, min venn.
-Håper vi ses. -Ja.
Ha en god tur hjem.
-Trygg reise. -Du også.
Bror.
-Jeg stikker. -Greit.
-Du har litt av en leir her. -Ja.
Det er utrolig.
Ok, Spence.
-Hei, hvordan går det? -Hallo.
Velkommen til planleggingsteltet.
Kan jeg begynne med å si takk for at dere var med på dette...
...meget viktige søk-og redningsoppdraget,
det betyr alt for oss.
Så...
Dere, Mike forsvant
mellom sørtoppen og dette området.
Kult, så planen nå er en balkong på 8 450 meter
og sørtoppen, som dere ser her,
det er et enormt område.
Når vi er i posisjon, flyr vi dronen.
Vi har Suman og Brodie.
-Ok, flott. -Suman har allerede
8 600 meter, så han er også akklimatisert.
Fantastisk. Så takk.
Vi kan fly dronen fra 500 meter fra der vi tar av.
Så fra leir fire bør vi kunne komme oss til balkongen
og fly ganske nær fjellet for å sjekke.
Fantastisk. Det var det han hadde på seg.
Samme ryggsekk, dressen, en rød North Face Himalaya dundress,
helt lik denne, så det er denne vi ser etter.
Fargen er selvsagt nedbrutt og alt, så...
Ja, det blir andre farger nå,
men bare så dere kan se hvor lappene er.
Han hadde et russisk oksygensystem med britisk eller amerikansk flaske,
og den var gråblå.
Støvlene hans var svarte,
og han hadde på seg en blå North Face lue med svart kant,
og han hadde på seg en Rolex i rustfritt stål,
denne typen armbånd.
En lignende klokke på venstre håndledd.
-Det er det vi trenger. -Ja.
Bak er det et bilde som kan være ham,
det ble tatt av noen i 2017, som er en del av grunnen til
hvorfor vi trodde det var mulig å finne liket hans i det hele tatt.
Det de sier er at dette bildet er under balkongen.
-Under balkongen. -Han her sier
at dette er liket av en indisk fyr.
-Av hvem? -En indisk fyr, ikke vår.
-Det er ikke ham. -Det er ikke ham.
Den eneste ledetråden vi trodde kunne være Mike,
ble blåst bort med en gang.
Vi fikk vite at det var en indisk klatrer.
Ingen av oss visste sikkert om det var Mike.
Det var en lovende ledetråd.
Så jeg tror at fra oss...
-Vi leter så godt vi kan -Ja.
mellom balkongen og sørtoppen,
og vi tar alt ett steg av gangen.
Det hadde vært fantastisk.
Lykke til.
Jeg har stor tro på at teamet er fantastisk,
og at de finkjemmer hele søkeområdet.
Lykke til, bror.
Hvis Mike er synlig, finner de ham.
Viktig å være positiv, vi er her.
Vi må bare lete bedre.
Det er så mange elementer å tenke på.
Høyden er én, værforholdene.
Mengden søk vi vil gjøre i dødssonen.
-Takk. -Ok, kompis, jeg er på radioen.
-Ha det, Spencer. -Vær forsiktig, bror.
-Ta dem med ned. -Ja.
-Ha det, bror. -Ha det, bror.
-Pass på deg selv. -Ja.
Rett fra porten, er det et virvar av istårn
som faller sammen uten forvarsel.
KHUMBU-ISFALLET 5 500 - 6 000 METER
Khumbu-isfallet er farlig, men fantastisk.
Det er en elv av is som kommer mot deg, bare en meter om dagen i gjennomsnitt,
men den kan stå stille i ti dager,
og plutselig kan den komme susende ned
og ta knekken på deg.
Det er derfor vi drar så tidlig, når alt fortsatt er frosset fast.
Du vet ikke hva du får den dagen,
du vet ikke om den store, lange stigen, som var
horisontalt i går, har blitt klemt igjen.
Eller om et tau som går vertikalt
ikke lenger er der og nå er flatt.
Du vet ikke.
Mike og jeg likte oss der.
Hallo, Michael.
Hei, kompis.
Det er flott, hva?
Så du bare reparerte denne stigen?
Ja. Jeg liker dette.
Ja.
Nå er det ok, la oss se om han er ok.
Bra!
Hva tror du, Mike? Går det bra nå?
-Ja, ganske bra. -Ja.
Når man er gjennom Khumbu-isen,
når dere den store, slake klatringen mot leir to,
vi kaller den Western Cwm.
Og vet du hva,
vi kaller det en stekepanne fordi den er så varm.
Når solstrålen treffer snøen og refleksjonene kommer inn,
er det ikke behagelig.
-Ingen vind. Solfylt dag, for varmt. -Ingen vind.
Jeg er gjennomvåt av svette.
Klatrere blir solbrente på paletten på munnen
fordi de gisper...
...etter luft. Og UV-stråler brenner dem.
Og du kan enten la det drive deg til vanvidd, eller du kan le litt.
LEIR TO 6 400 METER
Vi er virkelig glade for å se leir to.
Dere ser teltet til høyre.
Mike Matthews og jeg deler det.
For å gå fra leir to til leir tre kan det være 30, 40, 50, 60, 90 grader i isen.
Du store min, det er så hardt.
Ingen energi, jeg må spise og drikke.
Dette blir bra.
Vi må gå gjennom denne Lhotseveggen, som er veldig bratt.
Utfordringen min er å få de to tingene opp dette tauet...
helt opp dit.
Med en last på 25 kilo er det vanskelig å gå uten oksygen.
Vi har nettopp satt på oksygen.
For en forskjell det gjør.
Høyden er utrolig vanskelig.
Det ble tydelig at Jamie hadde alvorlige problemer.
Jeg begynte å få noe som het hjerneødem.
Kroppen begynner å dumpe masse væske inn i hjernen.
Det ga ham mer og mer smerte.
Beina mine sluttet å virke, og jeg kunne ikke sette meg opp.
Det ble så ille at vi måtte legge Jamie i en Gamov-veske.
Et lite vindu, så du ikke føler
du er i din egen kiste.
Jamie har vært her i omtrent 15 minutter nå.
Pump den opp for å simulere en lavere høyde.
Det er nesten som å fly ham ned uten å måtte gjøre det.
De gjorde det for meg i fem eller seks timer.
Da jeg kom meg ut, tenkte jeg: “Blir jeg her, dør jeg.”
Jeg er ferdig.
Han ville ikke la være å klatre, men han måtte.
Plukket opp noen ting. Tok farvel med Mike.
Og det var det.
Ja, det er vanskelig for ham at han kom tilbake.
Vi er veldig nær Yellow Band.
Derfra skal vi krysse en del til Genève-sporet og South Col.
Når du kommer til begynnelsen av South Col, er det sånn... Faen.
LEIR FIRE 8 000 METER
Jeg glemmer aldri første gang jeg så leir fire.
Et sted der mennesker ikke burde dra.
Og bokstavelig talt, du ser folk i overlevelsesmodus.
De bryr seg ikke om noe.
De vil bare legge seg ned i teltet.
Man er bokstavelig talt urolig for livet sitt.
Det er bare 14 fjell på jorden
som er 8 000 meter eller høyere,
og det er det som er kjent som dødssonen,
hvor menneskeliv rett og slett ikke kan opprettholdes,
uansett hvor mye supplerende oksygen man får på flaske.
Det er et spørsmål om tid.
Det har vært en hviledag, selv om det har vært en del nerver
som har gjort det mindre avslappende.
Det er en stor bekymring med mengden oksygenflasker vi har
og regulatorer og masker.
Noen av oss var veldig bekymret for oksygenet i fjellet.
De skulle ha fått russiske oksygensystemer,
men de hadde russiske systemer,
og flasker fra Storbritannia og USA passet ikke.
Så vi gjør oss klare, sørger for at alle delene passer.
Har oksygenet klart, en helt ny maske,
har regulatoren, men så langt er den ikke plugget i noe.
Tilbake på basestasjonen
hører jeg, "Hvis du filer litt av kanten på denne
og setter på regulatoren, burde det fungere.
For en dag dette har vært. Men som jeg sugd luft.
Hadde det ikke vært for min gode venn Mike Matthews
med litt peptalk, vet jeg ikke om jeg hadde klart det.
Hvordan føler du deg?
Jeg føler meg helt fin.
-Ja. -Litt hoste på grunn av tørr luft,
men jeg er sikker på at Daves suppe gjør alt bra.
Greit. Noe å legge til for seerne der hjemme?
Bare suppen her borte, hvor nydelig den ser ut.
-Ja, la oss ta en titt. -Ja, enden på den.
Ser ut som vi er klare til å spise, kompis.
Før vi legger oss for å sove og fortsetter mot toppen.
Hei, Michael.
Mike ville nok ha vært veldig spent
og klar for toppmøtet, men også...
...potensielt nervøs eller til og med redd.
Den eneste trøsten er at han ikke kunne ha visst
at han bare var timer unna sin død.
Det kan ha vært rundt kl. 22.00
da det var på tide å gjøre seg klar.
Jeg klatret med Denis.
Dette er den store. La oss håpe været er bra for oss.
Flott.
Denis og jeg var på det øvre fjellet litt raskere enn de andre to.
På toppen av Mount Everest
så jeg ned på hele verden under meg,
og jeg så skyer som boblet opp nedenfra.
Det var en gryte.
Jeg glemmer aldri...
...da jeg så Mike ved foten av Hillary-trappen.
Jeg var på vei ned, og han var fortsatt på vei opp.
Han så meg rett inn i øynene, og jeg så rett inn i hans.
Han sa: “Klarte du den, kompis?”
Jeg sa: “Ja, og nå er det din tur.”
Jeg dro ned til sørtoppen, og noe sa meg at jeg skulle snu
og lete etter ham en gang til.
Han hadde akkurat nådd toppen av Hillary-trappen,
og han snudde seg akkurat idet jeg gjorde det virket det som.
Og jeg så opp og ga ham en av disse,
og han gjorde det samme.
Vi vinket.
Jeg trodde bølgen var: "Vi ses snart, min venn,"
ikke "farvel".
Jeg hater å se på dette bildet.
Alt jeg ser er en ung mann,
du vet, i ferd med å miste livet.
Han sliter åpenbart.
Han får ikke puste.
Han har store smerter.
Han holder bokstavelig talt
over til det jeg nå vet er et bønneskjerf.
Du vet, å gripe disse bokstavelige siste trådene av håp.
Det plager meg.
Jeg hater bildet.
Så klokken er 17:15 den 14. mai.
Det bør være en av mitt livs lykkeligste stunder.
Ligge her...
...og tenke på Mike.
Han var 22.
Den beste forklaringen vi ble tilbudt,
var at guiden hans gikk foran ham, under ham,
fordi vinden var så sterk.
På et tidspunkt mellom sørtoppen og balkongen
snudde guiden seg og så ikke Mike noe sted.
Jeg synes fortsatt det er helt urettferdig.
Jeg skulle gjerne kommet gjennom det, men...
Jeg vil ikke gi slipp heller.
Beklager, Mike.
Jeg ønsker deg fred, kompis.
Herregud.
Vi er nå på leir fire, på South Col.
Og hvis du ser der oppe, blir dette søkeområdet vårt.
Jeg er ganske sikker på at om Mike er synlig
så vil vi finne ham.
SØKEOMRÅDE
SØRTOPPEN
Her oppe er Sørtoppen.
Dette er balkongen, og området her,
dette er kjent som den triangulære siden.
Vi har mange ressurser på fjellet.
Vi har en drone.
Vi har ti seriøst erfarne lokale sherpaer.
Det vi gjør her, er et fullt søkoppdrag
i 8000 meters høyde.
Det er ikke noe poeng i å sende karene i en tilfeldig retning
uten å vite hvor ledetråden er.
Vi flyr dronen i timevis, ikke sant?
Vi vet ikke hvor liket er.
Suman har gått i forveien,
og han skal fly den første dronen fra rundt 8 300 meter.
SØK I OMRÅDE 8 300 - 8 700 METER
Å jobbe på 8 000 meters høyde er noe du aldri kan forestille deg.
Energinivået og styrken som kreves er enormt.
Folk sliter med å bare ta iPhonen ut av lommen
og ta ett bilde.
Det er vanskelig å se forskjell på lik og steiner.
Sørtoppen er her. Sannsynligvis rundt her.
Nimsdai, hører du meg? Over.
Vi har lett med tre batterier i dronen,
uten hell.
Vi må dra herfra nå.
Jeg begynner å tro at identifikasjonsprosessen
kan bli vanskelig.
Den røde dressen den kan være i hvilken som helst farge.
Den kan være oransje, rosa, hvit, gråt.
Vil du prøve kanal 15? Over.
Camp fire basecamp, Spencer?
Spence, hører du?
Vi skal krysse...
...så vi kan fly dronen opp til balkongen.
Jeg tror vi har noe.
Over den klippen.
Går nærmere.
Det er et lik her.
Sett fester der, rapp ned og ta en titt.
Vi utfører søket utenfor banen, så risikonivået er enormt.
Dette er hirsestøvler, ikke riktig merke.
Det er ikke Michael.
La oss få opp dronen igjen og lete videre.
Brodie, Nims, hører dere meg? Over.
Jeg hører ingenting. Over.
Spar dronebatteriene.
Det er et lik til der borte.
Å faen.
Med stegjern.
Nei.
Et helt annet lik der.
Vi kan si at det ikke er Michael.
La oss komme oss over igjen.
Nims, er det deg?
Santosh, kan du regelmessig, hvert 15. til 20. minutt, spørre leir to
om å spørre leir fire om hva som skjer?
Jeg skal gi beskjed.
-Jeg holder deg oppdatert. -Takk.
Vi kan ikke gjøre noe mer.
Alle fargene er falmet.
Matcher fargene?
Fargene har bleknet.
Grav litt og ta en titt.
Suman ga meg beskjeden,
så det er som om alle er på oppdraget.
-Er alle ute på oppdrag? -Ja.
Ja, de har vel sett noe.
Bagasjerommet ser ut som det kan matche.
Dette matcher visst litt.
Ok, hvis skoene matcher, kommer jeg.
Noe om noen lik? Har dronen sett noen lik?
Ifølge det jeg har hørt, kan det være positivt.
-Unnskyld? -At vi kan få et positivt resultat.
Er det denne?
Fortsett å lete.
Vi var ganske forvirret over det beinet.
Dette er en gammel støvel og et gammelt kostyme.
Så vi prøver å finne en hånd med klokken hans.
Det er perfekt bevis.
Camp fire basecamp, Spencer, dette er Mingma, kan du høre meg?
Over.
Han ringte meg fra Camp fire.
Jeg tok telefonen, han sa han hadde funnet noen lik,
og så kuttet den ut.
Vi har ikke hatt radio i hele dag, og så...
Basecamp, leir fire. Mottatt.
Mottatt, Spencer. Hvordan går det?
Jeg gleder meg til å høre hvordan det går.
Ja, vi har det bra.
Fantastisk. Noe hell der oppe?
Vi har tre lik der oppe.
Vi har et lik.
Herregud.
De har en klokke.
Tror du det er ham eller ikke?
Vi hadde åpenbart et spor på klokken.
Det er ikke en Rolex.
Ok, takk.
Ok.
Min ville optimisme
hjelper ikke meg gjennom det, og det er bare...
Jeg håpet på et sterkt resultat i levende live.
Jeg var 100 % sikker på at vi ville finne liket.
Men til slutt fant vi det ikke.
Det er så frustrerende.
Beklager det.
Hvis vi må dra hjem og forlate ham på fjellet,
er alt forgjeves.
Det blir en parodi.
Og ja, det er bare, du vet, det er ikke bra.
Når det er mindre snø, har vi kanskje noen sjanser.
Vi er oppe igjen neste uke, og tar en ny titt.
Og forhåpentligvis finner vi Michael.
Der er han.
-Hvordan går det? -Bra.
Går det bra?
-Ja. -Bra.
Broren min.
Å, takk, takk.
Det har vært mye snø nå,
og hele fjellet er dekket av snø.
Ja.
-Går det bra? -Ja, alt er bra.
Godt å se at du er trygg. Så godt.
Det er mulig at de gikk rett forbi Mike,
men hvis han er under snøen, er han under snøen.
Vi kan ikke forvente at de kjører rake over fjellet.
-Føler du deg bra? Frisk? -Å, ja.
Jeg er ivrig etter å se på alle opptakene, i tilfelle vi ser en sko, en hanske,
om du vet noe som kan lede til en ny ledetråd
i neste søk.
-Dette er South Col. -Ja.
Dette er sørtoppen.
-Er det folk? -Det er folk, så klart.
Hva?
Vi ser en person, her er en klatrer, her er en klatrer.
Herregud. Den er enorm.
Så vi ser etter en kropp i den størrelsen?
De er som små flekker.
Og to deler der som...
-Person. -Ja.
Jeg forstår vanskeligheten nå.
Å fly dronen gir oss ikke de resultatene vi håpet på.
Lik over hele fjellet, mange ledetråder å prøve å identifisere,
og det er ikke tilfelle.
Vi har fortsatt ideer å utforske.
Men det er virkelig en tøff realisering om
at det er fullt mulig at vi ikke vil finne Mike.
Dette er ikke gitt.
Å komme over andre lik...
Jeg innser at det er mange familier som er i den posisjonen vi er i
uten muligheten til å ta med sine kjære hjem.
To nepalske klatrere, en klatrer fra USA,
Kina, Sør-Korea, New Zealand.
Enda en nepaler.
Det er mange flere lik på fjellet.
Hvis vi ikke finner Mike,
og vi har ressursene og evnen til å hjelpe en annen familie,
så burde vi utforske det.
Jeg lurer bare på om det gir mening i det hele tatt,
eller om det er for farlig, la oss snakke om det,
å ta et annet lik.
En sherpa, vet du, hvis familie gjerne vil finne liket.
Vet du om noen vi kan hjelpe?
Det er en flott idé.
Noen folk, noen familier, du vet,
de ville ikke vært heldige nok til å hente liket.
Fortsette å lete etter Mike,
men å prøve og gjøre noe bra for andre samtidig, er plan B.
Ja.
Jeg har større håp i det andre søket.
For vi nærmer oss sommeren.
Og hvis været er sånn, vil det smelte snøen,
og forhåpentligvis vil liket bli funnet.
Men det er veldig farlig med varmen og alt,
hele Khumbu-isfallet smelter.
Hvor som helst som kan sprekke.
Hvis jeg ikke finner Michael,
hvorfor ikke gjøre noe bra på vei ned?
Men det må planlegges med en gang, for karene våre kan ikke dra
gjennom Khumbu-isfallet igjen.
Prioriteten er fortsatt å finne Michael.
Men hvis det ikke er mulig,
virker det å hente opp et lik hvis lokasjon er kjent,
som en gyldig mulighet.
Mike hadde et sterkt bånd til sherpaene i sine siste dager.
Jeg har gått gjennom listen og funnet Wang Dorchi Sherpa,
som døde i fjor.
Og Nims' lag sier at kroppen hans er rett utenfor leir fire.
De kjenner også broren hans i Katmandu.
-Namaste. -Namaste. Mingma?
Ja, Mingma Sherpa. Hyggelig å møte deg.
-Spencer, går det bra? -Spencer.
Hyggelig å møte deg.
-Takk. -Vær så god og sitt.
-Hei, kjære, går det bra? -Dette er min mor.
-Hyggelig å møte deg. -Ok.
Han er broren min.
-Takk. -Bare hyggelig.
Kan du fortelle meg hva som skjedde med broren din?
Hvor han gikk seg vill? Hvordan han døde?
I fjor klatret broren min til Mount Everest med en russisk gruppe,
-Ja. -og han klatret til topps med suksess.
-Ja. -Når han kommer ned igjen,
ligger han død i leir fire.
-Det var leit å høre. -Ja, tusen takk.
Har du prøvd å få ham tilbake? Å få ham ned?
Vi er veldig fattige, vi kan ikke hente ham, det er umulig.
Vi fikk ingen sponsorer,
fordi nepalske forsikringsselskap er veldig svake.
-Det er ikke mulig å få ned. -Ok.
Hvor gammel er du?
-Jeg er 33 år gammel nå. -Jeg også.
-Samme her. -Ja.
-Ok, samme her. -Samme her.
-Og vi har begge mistet brødrene våre. -Ja.
Ja, for 23 år siden var jeg ti, og han... besteg også
og døde på vei ned.
Jeg og familien har prøvd å finne ham i det siste.
Det viser seg å være vanskelig
-å finne ham. -Ja, vanskelig å finne.
-For 23 år er veldig lenge. -Ja.
Jeg hørte om broren din og sønnen din.
Og hvis vi ikke finner Michael,
-kan vi hjelpe deg i stedet, for… -Ja, du har tenker godt.
Hvis det er mulig, vil vi gjerne utforske muligheten
for å få ham hjem til deg.
Bli her.
-Bekymre seg. -Det går bra.
Det går bra.
-Det er det samme for min mor og far, -Samme her.
-veldig vondt. -Samme her.
-Beklager om jeg opprørte moren din. -Ikke noe problem. Ja.
-Veldig viktig. -Ja.
Kan du fortelle meg litt mer om Wang Dorchi?
Broren min hadde en kone, men kona hans døde for to år siden,
fordi hun hadde kreft og hadde tre barn,
og hun hadde tre barn.
Ett barn er ni år gammelt, ett er syv år gammelt,
ett er seks nå.
Jeg har likt dette bildet, er det mulig?
-Ja. -Ja, dette er... Her.
-Se på det. Gratulerer med dagen. -Å, ja.
-Og når var bursdagen hans? -Ja.
-Og du tok dette? -Ja.
Ja, jeg kan ta meg av tre barn.
-Og dette er barnet ditt? -Ja, den lille.
Hallo.
Ja. Se på dette.
Hallo.
Jeg kan ikke garantere,
-du vet, det er flere faktorer. -Ja. Akkurat.
Bare så du vet det, vi leter fortsatt etter Mike.
Ja.
Hvis vi kan hjelpe dere, ville Michael ha ønsket det,
-og familien vår ville ønsket det. -Ja.
-Ok, tusen takk. -Ikke noe problem.
Dette er akkurat det jeg synes vi skal gjøre.
KHUMBU ISFALLSØK TO
Dette er vår siste sjanse.
Som Mikes bror vil jeg finne Mike.
Der er hun, hun dukker bare opp.
Du kan se alt, du kan se toppen,
jeg kan se sørtoppen.
Jeg kan til og med se balkongen, triangulær side.
Og det er nesten ikke noe snø.
Det totale resultatet for letingen.
Brodie står klar med dronen.
Mottatt.
Jeg har ofte lurt på i det siste
hvordan øyeblikket å finne Mike ville føles som...
Jeg har aldri satt meg ned med noen og diskutert...
...effekten av Mikes død på den jeg er.
Så det kan utløse en slags utløsning.
Hva er det?
Gult til høyre.
Skal vi gå og sjekke?
Det er bare oksygen.
Er det noe der nede?
Det er et telt her
og ikke noe annet.
Morgenværet var bra, så vi flyr med drone seks ganger.
Nå blir været verre.
I dette snøværet kan jeg ikke fly drone.
For øyeblikket...
...er vi på rundt 8 500 meter.
Det er veldig vanskelig å bli her.
Teamet mitt er her på balkongen.
Dronen har ikke lyktes,
så teamet mitt rappellerer der borte.
Hele poenget med det andre søket så sent i sesongen
var å gi oss størst sjanse for at det var mindre snø,
og det snør.
Spence, Nimsdai. Radiosjekk.
Mottatt, Nims, jeg hører deg.
Spencer, det har åpenbart vært mye snø.
Jeg tror det er veldig uheldig for oss igjen.
Men vi sjekket området der du var bekymret.
Det er ikke noe lik som er Michael.
Over.
Sa du at du ikke fant Michael?
Nei, kompis.
Tror du at du og teamet ditt har gjort
det absolutt maksimale
og nådd bunnen av letingen etter Michael?
Hundre prosent, kompis.
Dette var vårt andre søk, og nå slutter vi å lete etter Michael,
og vi bytter til plan B med din tillatelse, Spence.
Over.
Hvis du anbefaler å gå over til plan B, er det greit for meg.
Klokken tikker, og vi er fortsatt på 8 000 meter.
Vi fortsetter, bror.
Hei, kjære.
Fant du ham?
Nei.
Letingen er over.
Og...
De fant ikke Michael. Det synes jeg er veldig trist.
Ja.
-Det er trist. -Jeg trodde du ville finne ham.
Jeg tror moren din vil bli veldig opprørt.
Jeg vil gråte når jeg tenker på moren din.
Jeg trodde du ringte for å si du hadde funnet ham.
Jeg tror hun blir veldig opprørt.
La meg hente et lommetørkle.
Hvordan går det?
Luften har gått ut av meg.
Jeg mener...
Hva skjer nå? Skal du hente Sherpaen?
Ja, å hente ned Wang Dorchi
er fortsatt veldig farlig og ganske komplisert,
men mye enklere enn å finne Mike, for vi vet jo hvor han er.
Ja, det er en fantastisk ting å gjøre for dem,
det er bare trist med Mike.
Det er ikke resultatet vi var ute etter.
Jeg synes så synd på henne.
Å se Vogue gråte sånn er...
...ikke det jeg forventet.
Jeg trodde ikke at å dra på denne reisen,
om den mislyktes, ville såre noen.
Jeg vil ikke få mamma til å gråte.
Vogue sa: "Det er godt å huske at det bare er kroppen hans, ikke sjelen."
Jeg føler at det er sjelen hans som...
...vi har skuffet.
Når jeg ser på dressen, støvlene, alt utstyret,
og ut fra all informasjonen vi hadde,
det er ham, det er Wang Dorchi, så ja, det er bekreftet.
Bind opp med et tau.
Wang Dorchis lik har absorbert mye is.
Så hvis kroppen hans var, la oss si 65 kg,
er den nå mer enn 200 kg.
Veldig vanskelig.
Denne steinete delen er veldig hard.
Dra den til siden.
Spencers familie hjelper ham ned
da Wang Dorchis familie ikke hadde råd, er en flott ting.
Hold kjeft!
Det er en respektert avgjørelse.
Gjør godt, så får du det i retur. Det er det jeg mener.
Jeg forlater Everest, og kanskje for alltid.
Dette kapittelet om å lete etter Michael er avsluttet.
Jeg flyr ned dalen med noen andre.
Det viktigste nå er å få Wang Dorchi tilbake til familien...
...og gi dem det vi ønsket så mye.
-Hei. Hvordan går det? -Namaste, takk for at du hjalp meg.
-Beklager. -Det går bra, bror.
Ja.
Jeg har det.
Hei!
-Går det bra med henne? -Ja, hun gråter
fordi de ikke har noen far eller mor nå, de er bekymret.
Kanskje vil dette gi henne muligheten til
-å sørge ordentlig over faren sin. -Ja.
-Ok.
Hei, det var vellykket.
-Det var vellykket. -Ok, takk.
-Er dette barna hans? -Ja, barna hans.
-Hun er min brors andre. -Hei.
Og han er den yngste, sønnen hans.
Jeg kondolerer.
-Takk igjen. -Det er en glede.
Ok. Takk, jeg vet at prosjektet ditt er vellykket og at det hjalp meg.
Jeg er litt bekymret,
-vi fant ikke broren din, Michael. -Det går bra.
Hør her. Det kom i det minste noe godt ut av oppdraget.
-Takk, bror. -Tusen takk for hjelpen.
-Ikke noe problem. Hør her... -Jeg vil aldri glemme din hjelp.
Vel, takk.
Jeg vil ikke få hans datters gråt ut av hodet på en stund,
tror jeg, det var...
Det var utrolig rått.
Jeg syntes det var fantastisk det de gjorde for
å få en annen klatrer hjem,
til familien hans.
De gikk gjennom en forferdelig tid,
og jeg tror det vil ha gitt dem fred.
Det er bare synd at...
...Mike ble aldri funnet.
Mike var så sjenerøs og åpenhjertet.
Han ville ønsket at vi gjorde det som ble gjort med Wang Dorchi da.
Og du vet, merkelig nok,
om det hadde vært en billett ned fra fjellet,
ville han nok ha gitt den til ham.
Han var den typen mann.
Å se Wang Dorchis datter
få den muligheten til å sørge, hjalp meg litt,
selv om liket ikke var Mike.
Sirkelen var sluttet.
Gå og si hei til bestemor Jane.
-Mamma. -Hei.
Hvordan går det, kjære?
-Hallo. -Hei.
-Jeg liker deg. -Flott å ha deg hjemme.
Ja. Det gjør han.
Hei, vennen.
Jeg følte meg mer følelsesmessig belastet enn noen gang før.
Vi snakket bare om Mike, tenkte på Mike,
hva som skjedde med ham, å miste ham.
Og jeg tror det lot meg gå gjennom smerten
og komme til et sted...
Du vet, alle disse årene med ro.
Jeg har en mye klarere følelse av hvem han var nå,
og jeg begynte å beundre ham.
Å dra gjennom Khumbu-isfallet klokken fire om morgenen i en alder av 22 år,
midt på natta,
krever mot.
Vi kom for å finne deg, Mikey.
Vi vil alltid huske deg, og vi elsker deg av hele vårt hjerte.
Det er veldig viktig at Mike fortsetter
å være en del av hele familien vår for neste generasjon.
Onkel Mike dro for å bestige Mount Everest, verdens høyeste fjell.
Han havnet i en ulykke og kom ikke tilbake.
-Pappa, er det fjellet Everest? -Nei.
Det er en liten ås i Skottland.
Hvordan Spenny dro for å finne broren sin,
og hvordan Mikes reise var, blir fascinerende for barna.
Og han er i live der.
Ja, der var han i live.
Jeg vil at onkel Mike skal være en figur barna mine kan kjenne seg igjen i
og ønske å bli som.
Jeg vil gjerne se ham i dem.
Å vite at han er begravet og ikke, du vet, i fullt åsyn,
har gjort det lettere for meg å forstå at han hviler ordentlig.
Bare fordi vi ikke fant liket hans...
...betyr ikke det at jeg ikke fant ham.
TIL MINNE OM ALLE DE SOM ER IGJEN PÅ MOUNT EVEREST
Tekst: Jan Engebretsen