Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Irlannissa varttuminen tuntui siltä, että tulevaisuus oli jossain muualla.
Meidän Dublinissamme ei vaikuttanut olevan nykyisyyttä -
saati sitten menneisyyttä tai tulevaisuutta.
U2 vietti kaksi vuotta vanhojen kappaleidensa parissa.
Meistä tuntui yhtyeessämme siltä, että olemme vieraantuneet perinteistä.
Meitä alkoi kiehtoa kysymys:
"Miten me sovimme tähän tarinaan?"
Bono ja The Edge kutsuivat vanhan ystävänsä katsomaan,
kun vanhat kappaleet heräsivät uudelleen eloon.
Etsin maapähkinävoikuppeja.
Mitä sinä syöt?
En halua koskea ruokaasi.
No, nyt koskitkin siihen itse. Kiitos.
Mikä sinun nimesi on? - Felix.
Minä olen Dave.
Mukava tavata. Yritän päästä Dubliniin.
Heippa.
Tänään on luvassa mieletön show.
Maailman suurin, mahtavin, jännittävin ja vaikutusvaltaisin bändi on täällä.
Hyvät naiset ja herrat, U2!
U2, hyvät naiset ja herrat!
Hei, Dave. - Hyvänen aika.
Mukava nähdä jälleen. - Samoin.
Kiitos, kun saan olla osa tätä.
Hyvänen aika, olet asettanut itsellesi aika suuria odotuksia.
Kirjoitat runoutta ja proosaa ja olet muusikko.
Unohdin jotakin.
Itsetuntoni ei ole koskaan ollut huonompi.
Kuulehan, ovi on nyt suljettu.
Meistä ei tule parhaita ystäviä.
Pohditko nykyään mielelläsi sitä, millainen olet ollut?
En.
Selvä, ei sitten muuta. Kiitos kovasti.
Puhutaanpa musiikista.
Olet vuosien aikana muuttanut joitakin lyriikoita.
Osaa niistä et koskaan edes pitänyt valmiina.
Pitää paikkansa.
Halusimme poistaa ylimääräiset kikat,
joita tulee vääjäämättä, kun on ollut alalla näin kauan.
Koronapandemian eristyksissä aloimme pohtia kaikenlaista.
Mitä jää jäljelle, kun kaikki karsitaan pois?
Mitä silloin voi tehdä?
Selvä juttu. Aloitetaan alusta.
Haluatko tietää, mitä minä tein pandemian aikana?
Mitä sinä teit? - Kalligrafiaa.
Niinkö? - Olen jo aika taitava.
Bono & The Edge A SORT OF HOMECOMING with Dave Letterman
Kiertueiden välissä Larry loukkaantui -
ja Adam kuvasi jotain taide-elokuvaa.
Pyysimme Edgen kanssa David Lettermanin Dubliniin juttelemaan kappaleistamme.
Kaa, koo, nee.
Osa minua halusi kuulla kappaleet uudelleen kuin ensimmäistä kertaa.
Konsertin Harjoitukset
Uskaltauduimme kysymään itseltämme:
Ovatko nämä kappaleet mistään kotoisin ilman U2:n kaltaisen rokkibändin ytyä?
Hetkinen, liian hiljaisella.
Adam ja Larry olivat muualla.
Bono ja The Edge kutsuivat avukseen ystäviä ja opiskelijoita Dublinista.
En tiedä, miten kasvatamme tätä. Kokeillaan.
Kasvatetaan sitä vähän.
Juuri noin.
Arpeggio voisi toimia, jos kokeilet soittaa sormilla.
Kaunista.
Kun se hiljentyy...
Kun laulatte kaikki lopussa, tavoitelkaa jonkinlaista auraa.
Hienoa.
Mieletöntä! - Kuulostaa kauniilta.
Saimme jopa hänen korkeutensa Daven Dubliniin.
Missä Dave on?
Jessus, ne ovat yhä elossa!
David Letterman! - Hei vaan teillekin.
Hei.
Hei, mitä kuuluu?
Jopas nyt. Vau.
Oletteko täällä ensimmäistä kertaa? - Kyllä.
En ole poistunut kotoani ollenkaan.
Kerro jotain tästä liikkeestä.
InDub Reggae Store on Irlannin ainoa reggaekauppa.
Haluaisin ostaa juustokiekon. En ole koskaan ennen ostanut sellaista.
Haluaisin ostaa kaksi hattua ystävilleni.
Toisen pää on tämän kokoinen ja toisen tällainen.
Voiko joku auttaa vanhaa miestä kantamaan juustokiekon?
Tervetuloa U2-kävelykierrokselle.
Edessäni avautuu katumaisemia, kun kuuntelen tiettyjä yhtyeitä.
Dublinin ja U2:n yhteys on syvä.
Lokakuussa 1977 brittiläinen punk-bändi The Clash soitti kaksi keikkaa -
Dublinin Trinity Collegen Examinations Hallissa.
Yleisön joukossa oli nuori ja vaikutuksille altis Bono.
The Clash soitti vihaista musiikkia, ja se oli hänelle herätys.
Kun bändi nousi myöhemmin maailmanmaineeseen,
he eivät koskaan unohtaneet tämän Dublinin alueen merkitystä heille.
Minulle luvattiin lämmintä ruokaa.
Palataan ajassa taaksepäin.
Vaikket haluakaan tehdä sitä.
Kuinka vanhoja olitte, kun lyöttäydyitte yhteen?
Vuonna 1976 minä olin 15-vuotias.
Kävin tuota koulua 11-vuotiaana yhden vuoden.
Sitten minut erotettiin.
Jos niin ei olisi käynyt, en olisi tavannut tätä miestä.
Kerro suhteestasi yhtyeeseen. Milloin se sai alkunsa?
Helmikuussa 1982.
VALOKUVAAJA
Tuliko teistä läheisiä? - Tarpeeksi läheisiä.
Haluan kasvoillenne auringonvaloa.
Sinä rakastat varjoja.
Olet osa perhettä.
Ovatko he muuttuneet niiden vuosien aikana, kun olet tuntenut heidät?
He ovat yhä samoja ihmisiä.
Menkää lähemmäs toisianne. - The Edge, tämä on kalenteriotoksesi.
Sanoisin, että yhtye syntyi erään koulun kulttuurista tiettynä aikana.
Mount Templen Yhtenäiskoulu
Se oli sosiaalinen koe.
Koulu oli tunnukseton, ja sinne sai tulla mistä tahansa uskontokunnasta.
Ja mikä tärkeintä, sinne otettiin sekä tyttöjä että poikia.
Vuosikurssi 1978
Loimme ystäväpiirissämme aivan oman kulttuurimme.
Kutsuimme joukkoamme Lypton Villageksi, mutten muista miksi.
Kaikilla Lypton Villagen jäsenillä oli ainutlaatuinen lempinimi.
Sieltä minä sain nimen The Edge.
Bonon Village-nimi oli "Bono Vox of O'Connell Street".
Kuulolaitekaupan mukaanko? - Niin.
Kaikki liittyi siihen, että vastustimme konservatiivista yhteiskuntaamme.
Tässä ovat siis The Edge ja Bono.
Sekä Adam ja Larry.
Kun kuulet, mitkä heidän Village-nimensä olivat,
ymmärrät, miksi he luopuivat niistä.
Larryn Village-nimi oli "The Jam Jar".
Adam taas oli "Mrs. Burns".
Basisti nimeltä "Mrs. Burns." - Niinpä.
Halusimme ainoastaan tehdä jotain hauskaa lauantai-iltapäivisin.
Kumma juttu, että kun aloimme soittaa yhdessä,
ja aluksi vielä aivan surkeasti,
huomasimme heti keskinäisen kemiamme.
Minun lempinimeni oli "Dumbass", tomppeli.
Näimme toisemme viimeksi 2000-luvun alkupuolella.
Totta, teimme ohjelmaasi.
LAULAJA-LAULUNTEKIJÄ
Seuraavat vieraamme ovat lahjakkaita Once-elokuvan laulaja-lauluntekijöitä.
Niihin aikoihin emme tainneet puhua mitään muuta,
kuin että tässä hän on, kiitos ja hyvää yötä.
Pistäydyit huoneeseen ja moikkasimme nopeasti. Se oli iso juttu.
Muuten meille sanottiin, että Davidia pitää vältellä.
Eikä minua saanut katsoa silmiin. - Niin kuulemma.
Hei, Glen. Se oli kaunista.
Sinun silmäsi ovat tyrmäävän kauniit. - Kiitos, David.
Missä me olemme nyt? - Olemme lähellä Dublinia Greystonesissa.
Olemme kaarevan rantaviivan eteläreunalla, kuten Joyce sanoi.
Olet ollut täällä alle minuutin ja siteeraat jo Joycea. Hyvänen aika.
Halusin tehdä vaikutuksen irlantilaisuudellani.
Puhutaan kavereistasi U2:n jätkistä. - Olen tuntenut heidät koko elämäni.
Kun olin kymmenvuotias, setäni vei minut katsomaan Policea.
U2 oli lämppäribändinä.
Hyvänen aika! - Se oli melkoista.
Lavalle tuli mies, joka käyttäytyi kuin riivattu.
Kaikki jäivät miettimään, keitä he olivat.
He olivat irlantilaisia, Dublinista. Samasta kaupungista, josta minäkin.
Kaikki hullaantuivat heihin.
Soundi oli ainutlaatuinen.
KIRJAILIJA & TOIMITTAJA
Sellaista ei oltu kuultu edes USA:ssa tai Isossa-Britanniassa.
U2 oli jotain täysin erilaista.
Kyseessä on globaali ilmiö.
Miksi tämä musiikki herättää tunnereaktioita?
Kun kappale "I Will Follow" alkoi soida radiossa,
se oli aikaa, jolloin monet halusivat vastustaa kaikkea.
U2 yritti sen sijaan ilmaista vilpittömyydellään jotain muuta.
Heidän musiikissaan oli intoa, jonka voisi ohittaa helposti.
Bonosta vain huokui tietynlaista aitoutta.
Olin 18-vuotias, kun teimme ensimmäisen albumimme.
Olimme ihan penskoja, kun aloitimme.
Oliko teillä jo visio tulevaisuudesta, vai menittekö päivä ja viikko kerrallaan?
Keskityimme konsertteihin ja liveyleisöömme.
Saimme niistä potkua päästä eteenpäin.
Se muutti kaiken. U2 puhdisti pöydän.
U2 oli yhtäkkiä menestyneempi, kuin mikään muu yhtye.
Kukaan ei olisi uskonut, että U2 onnistuisi siinä,
sillä he olivat hieman kömpelöitä.
Heillä oli kuitenkin jotain. Heidän kappaleissaan oli viesti.
Kiitos kaikille!
Haluatko nähdä huomenna U2:n? Keikka on ilmainen.
Tiedätkö bändin nimeltä U2?
Kyllä vain. - Oletko nähnyt heidät livenä?
En valitettavasti. - U2 esiintyy täällä huomisiltana.
Tule ihmeessä katsomaan.
Mainitse vain minun nimeni ja pääset sisään.
Sano, että Dave kutsui sinut. - Tulen mielelläni.
Mene ihmeessä!
Työni täällä on tehty.
Minusta on mielenkiintoista, että nyt he palaavat jälleen alkuun.
Riskittömyys on pahin vastustaja.
Kyllähän 20 miljoonan albumin myyminen tuntuu hyvältä.
TUOTTAJA & YHTEISTYÖKUMPPANI VUODESTA 1983
Silloin soundikin on tuttu.
He päättivät kuitenkin muuttaa sitä ja ottaa yleisönsä mukaan.
Miten lämmittelet ääntäsi?
Anna kun arvaan.
Silloin suurin vihollinen onkin kehittymisen pelko.
Nämä eivät kerro, minne pitäisi mennä.
Löydämme perille, ei huolta.
AMBASSADOR-TEATTERI
Onpa ihastuttava päivä.
Näen heidät ensimmäistä kertaa.
Upea esiintymispaikka. - Niin on, mieletön.
Teetkö kaiken mukavuusalueellasi? - Harvoin.
Olen hyvin harvoin mukavuusalueellani.
Se on ollut vaikeaa bändille, koska en päästä heitäkään sinne.
Minulle musiikki ja laulunkirjoitus ovat sydämen asioita.
Hyvänen aika. Kiitos kovasti.
Kiitos.
Tiedättekö, mikä meitä odottaa tänään?
Uskon, että viihdytte tämän kokemuksen parissa.
Oletteko valmiit?
Bono ja The Edge.
Monet yhdistävät yhtyeen syntyyn uskonnollisen, kristillisen vaikutuksen.
Kuulostaa harvinaiselta, kun vertaa yhdysvaltalaisiin rokkibändeihin,
joiden soittajat polttivat marihuanaa autotallissa ja halusivat tavata tyttöjä.
Mennään siihen kohta.
Johtuiko se Irlannista?
Piirrän sinulle kartan.
Hetkinen vain, piirrän Irlannin ääriviivat.
Tarpeeksi lähellä.
Asumme pienellä saarella Pohjanmerellä.
Saarta murjovat välillä surkea sää ja vaikeat naapurit.
Pohjois-Irlannissa -
oli enemmän protestantteja kuin katolilaisia.
Milloin raja syntyi? - Irlannin vapaussodan jälkeen.
Keitä inhoan tässä tapauksessa? Haluan inhota jotakin osapuolta.
Olen osa suurta erottelua. Inhoaisinko brittejä?
Ei tarvitse. - En pidä niistä, joista sinäkään et.
Oliko uskonto yhä suurin erottava tekijä? - Kyllä.
TERVETULOA VAPAASEEN DERRYYN
Elimme lapsina Pohjois-Irlannin levottomuuksien aikaa.
Brittisotilaiden piti hajottaa mielenosoitus, ja 13 katolilaista kuoli.
Levottomuudet olivat jatkuvasti pinnalla, kun perustimme yhtyeemme.
VETÄYTYKÄÄ, BRITIT
Halusimme ilmaista uskoamme tavalla, joka ei ollut räikeän uskonnollinen.
Irlannissa oli 1970-luvun lopulla -
liike nimeltä karismaattinen uudistaminen.
Tapasimme joitakin uskovaisia.
Heillä ei ollut omaisuutta ja he elivät kurinalaista elämää.
Meistä he olivat aika punk-rokkareita.
He hyväksyivät meidät sellaisina kuin olimme.
Ryhmä alkoi lopulta muistuttaa perinteistä kirkkoa.
Silloin johtohahmo sanoi meille,
että meidän pitäisi unohtaa rock and roll ja laulaa vain Jumalasta.
Meidän olisi pitänyt luopua musiikista,
sillä heidän mielestään rock and roll oli hölynpölyä.
Oikea tehtävämme olisi ollut hajonneen maailman korjaaminen.
Edge kamppaili asian kanssa paljon.
Otitte asian vakavasti. Yhtyeen tie olisi voinut katketa silloin.
Aivan, koska jos haluamme musiikkimme olevan hyödyllistä,
miltä sen pitäisi näyttää?
Yritin kahden viikon ajan pohtia, mikä tuntuisi oikealta.
Se kaiveli yhä mielessä.
Oikea vastaus tuli -
Edgen aloittaman kappaleen muodossa.
Eräänä päivänä raivo alkoi tulvia ulos.
Minua turhautti, sillä en tiennyt, mitä kirjoittaisin -
ja kuulunko ylipäätään rokkibändiin.
En tiennyt, mitä tulevaisuus tuo.
Kuinka vanha olit silloin? - Ehkä 21-vuotias.
Se oli taikuutta. Minä vain seurasin vierestä.
Näin, kun sisäinen raivo muuttui ulkoiseksi raivoksi.
Se oli valtava helpotus. Sen vuoksi olin yhtyeessä.
Sen vuoksi olin hänen kanssaan.
"Sunday Bloody Sunday" -kappaleen kautta ymmärsimme,
että musiikkimme voi tarkoittaa jotain sen ulkopuolella.
Irlannin yleisradioyhtiö RTÉ näytti TV:ssä U2:n Red Rocks -konsertin.
Aivan.
Alusta asti oli selvää, että yhtye tähtäsi maailman huipulle.
Tämä mies lauloi Yhdysvalloissa Irlannin katolilaisista ja protestanteista.
U2 puhui puolestamme miljoonien amerikkalaisten edessä.
Katsoimme sitä TV:stä äimistyneinä.
Laulakaa "ei enää"!
Siitä tuli ylistysvirsi.
Epätoivon ja kaipuun ylistysvirsi.
Vaikka ajatus onkin synkkä, sen pelkkä ilmaiseminen -
antaa ihmisille rohkeutta ja lohtua.
Tällä hetkellä Irlannissa on rauha.
Toivon, että maiden välinen raja poistuu kenties jo minun elinaikanani.
Onhan se hieman älytöntä, että näin pienellä saarella on valtionraja.
Toivon, että pohjoinen ja etelä kunnioittavat toisiaan tulevaisuudessa.
Se olisi mukavaa.
Ennen kuin tästä tuli elokuvateatteri, näissä tiloissa toimi Rotunda-sairaala.
Minä synnyin täällä.
Brendan Behan sanoi:
"Jos et ole syntynyt Rotundassa, et ole aito dublinilainen."
Sillä lailla.
Tämä seuraava kappale on ensimmäinen, jonka kirjoitimme Dublinista.
Dublin oli hyvin erilainen paikka 1970-luvulla.
Koko valtio oli silloin erilainen.
Erittäin huonokin. Annoimme kappaleelle nimeksi "Bad".
Olisiko tämä voinut tapahtua missä tahansa muualla?
Ei vain siksi, että tunsitte toisenne, vaan Dublinin takia.
Vartuimme nykyaikaistuvassa Irlannissa.
NAISET RAUHAN PUOLESTA
POHJOIS-IRLANNIN KANSANÄÄNESTYS
Valtio yritti löytää itseään. Keitä me olemme?
Uskommeko myyttiin, jota meille kerrotaan?
Vai aiommeko olla poikkeuksellisempia?
Se oli yhteistä U2:n jokaiselle jäsenelle ja valtiolle.
En ollut väärässä, vai kuinka? Tämä on upea ilta.
Ketkä esiintyvät tänään Croke Park -stadionilla?
Adam ja Larry.
Heidän show'nsa on kuulemma mieletön. - Varmasti.
Haluan kysyä laulunkirjoituksesta.
Kun lauluun tulee sanat "huu-huu",
mikä sen inspiraationa oli?
Minusta se on ihana, mutta mistä keksitte sen?
Pohdimme suuria kysymyksiä, kuten who, kuka.
Sitten kysymme "miksi".
Onko jossain biisissä siis "miksi-miksi"? - On, ja myös "milloin".
Mieletön ilta.
On ensiarvoisen tärkeää pohtia, miksi U2 sai alkunsa.
Uskoisin yhtyeen olevan samaa mieltä.
He halusivat viihdyttää, mutteivät pelkästään viihdyttää.
He halusivat tehdä jotain suurta, joka vaikuttaa ihmisiin henkisellä tasolla.
Se on vastaus kysymykseen "miksi".
Me kasvoimme yhtyeenä livelavoilla. Siellä opimme tekemään sen, mitä teemme.
Kun kirjoitin musiikin kappaleeseen "Where the Streets Have No Name",
aloin ajatella erityisesti sitä,
mitä haluaisin itse kuulla, jos olisin yleisössä.
Mikä tekisi minuun vaikutuksen?
Tee tuo uudelleen. Tämä on ainutlaatuinen kokemus.
"Where the Streets Have No Name" on ainutlaatuinen sekoitus kaikenlaista.
Laulun sanoitus ei ole erityisen selkeä,
mutta se sisältää jättiläismäisen ehdotuksen.
Sanat tuntuvat vihjaavan,
että on olemassa ylimaallinen paikka, jonne voimme mennä yhdessä.
Haluatko tulla mukaan?
Yhtyeemme on kuin kotikemistin setti.
Yleisön ja yhtyeen välille syntyy kemiallinen reaktio.
Se tekee hyvästä yhtyeestä erinomaisen.
Mikä yhteys on "Where the Streets Have No Name" -biisillä -
ja 36. Super Bowlilla puoli vuotta syyskuun 2001 terroritekojen jälkeen?
Muistan tarttuneeni kiinni käsitykseen Yhdysvalloista.
Siitä, mitä se merkitsi minulle ja muille ympäri maailmaa.
Se oli herkkä hetki.
11. syyskuuta 2001
Halusin käyttää kehotuksia.
En halunnut tavallista spektaakkelia,
vaan tein siitä rullaavien nimien muistomerkin.
American Airlinesin Lento 11
Puoliaikashow't ovat spektaakkeleja.
Kaikista hienoimpia spektaakkeleita ovat tunteet.
Olen ymmärtänyt hengellisyyden ja uskonnon välisen yhteyden.
Sen voi tuntea, vaikkei se olekaan ilmiselvää.
Se on kuitenkin käsinkosketeltavaa.
Samoin, minäkin haluan tuntea sen. Se on minun huumeeni.
En halua tuntea kirjoittavani laulua, vaan että laulu laulaa minua.
Kuulostaa teennäiseltä, vaikkei se ole.
Sen tuntee vahvasti, kun se menee lävitse.
Brian Eno sanoi meille:
"Älkää murehtiko turhia asioita, kuten sitä, oletteko cooleja.
Se olisi teiltä epä-coolia. Olkaa omia itsejänne."
Ymmärrän nyt, että U2:n juttu on nimenomaan hurmioitunut musiikki.
Studiossa on pakko uskaltaa hypätä tyhjyyteen ja uskoa lentävänsä.
On mielenkiintoista pohtia, milloin leikkimielisyys astui kuvioihin.
Se pelasti U2:n. He ymmärsivät, mitä on olla rokkitähti,
ja lisäsivät kaikkeen tekemiseensä huumoria.
He olivat tienraivaajia.
Lähtiessään Yhdysvaltoihin heillä oli kristillinen ajattelutapa.
Yhtäkkiä he olivat rokkitähtiä -
aivan uudessa tilanteessa. Ja se myös toimi.
Tarvitsen apua, sillä Irlanti on nuori valtio.
Tiesin Irlannista varttuessani sen, että kirkko hallitsi maata.
Sitten tilanne muuttui nopeasti. Miten se tapahtui?
U2 syntyi yhteiskuntaan, joka oli muuttumassa vapaamielisemmäksi.
Nyt se ottaa askelia taaksepäin.
Enää ei ollakaan varmoja siitä, haluammeko muuttua ja nykyaikaistua.
Tämä yhtye tuli sen kaiken keskelle muodostaen eräänlaisen tärkeän sillan.
Konservatiivinen yhteiskunta alkoi muuttua avoimeksi ja suvaitsevaksi.
Hyvänen aika, ovatko nuo aitoja timantteja?
Dave, Dave. - Et saa lähteä täältä nuo sormissasi.
Tässä kulttuurissa saa rahaa, kun pukeutuu naiseksi.
DRAG QUEEN & AKTIVISTI
Oletko ensi kertaa Irlannissa? - Olen.
Kävisit enemmän ulkona, Dave.
Pitää paikkansa muillakin elämäni osa-alueilla.
Kuten monessa muussakin asiassa, tunnustan tässä tietämättömyyteni.
Olen avoin kirja. Voit kysyä mitä vain. - Selvä.
Mikään ei järkytä minua. - Hyvä tietää.
Pitääkö paikkansa, että aiemmin Irlanti sorti homoseksuaaleja rankasti -
ja nyt tilanne on lähes päinvastainen? - Kyllä.
Vartuin maassa, jossa pienikin seksuaalisuuden häivähdys tukahdutettiin.
Dublin oli 1980-luvulla ankea ja aggressiivisen tavallinen paikka,
jos ymmärrät, mitä tarkoitan.
Homoseksuaalisuudesta ei puhuttu.
Kävin 80-luvulla high schoolia, ja U2:n albumit paljastivat meidät.
Piditkö albumeista nuorempana? - En ollenkaan.
Siihen aikaan parjasin U2:sta epäreilusti,
sillä mielessäni bändi oli tärkeä osa heteropoikien rokkikulttuuria,
jonka tunsin hylkivän minua. Siispä lähdin pois.
Muutin Japaniin asumaan ja tekemään tätä työkseni.
Asuessani Japanissa U2 tuli sinne kiertueellaan.
Aloin ymmärtää,
ettei tämä ole se U2, jota parjasin epäreilusti.
Näin Tokiossa ulospäinsuuntautuneen, seksikkään ja hauskan yhtyeen.
Saatan liioitella, mutta U2 oli osasyy siihen, että palasin lopulta takaisin.
Näin videon, jossa olet lavalla Bonon ja bändin kanssa.
Aivan.
Se tapahtui pian avioliittolain kansanäänestyksen jälkeen.
Irlanti oli maailman ensimmäinen valtio,
joka laillisti samaa sukupuolta olevien avioliitot.
Muistatko, mitä sanoit, kun Bono antoi sinulle mikrofonin?
En muista.
Haluatko sanoa jotain?
Tämä on varmaan heteroin yleisö, jolle olen koskaan soittanut.
Täytyy tarkistaa tuo, Dave. Kuulostaa työltä, enkä pidä työnteosta.
Haluan sanoa kaltaisteni puolesta: miljoonat kiitokset.
Arvostamme tätä. Mennään naimisiin!
Löysin tieni takaisin vuosien aikana, mutta en siksi, että olisin muuttunut.
Olen edelleen sama toope kuin ennenkin. Tämä maa muuttui järjettömän paljon.
U2 vaikutti siihen, että Irlanti pystyi seisomaan omilla jaloillaan.
Meillä oli oma juttumme.
Arvostin sitä silloin ja arvostan edelleen.
Hienoa. Onko sinulla kysyttävää minulle?
Minusta sinä olet aina ollut jonkinlainen muoti-ikoni.
Nykyään näytät tosi coolilta. Minkä ikäinen olet nykyään?
Olen 75-vuotias. - Coolin näköinen 75-vuotias.
Mutta mitä teen rintakivuille?
Jos saat sydärin ja kupsahdat tänne, lypsän siitä rahaa vuosia.
Laitan ulkopuolelle kyltin: "Dave Letterman kuoli täällä."
Olen kuollut monessa teatterissa ympäri maailmaa.
Olisi suuri kunnia kuolla täällä. Kiitos siitä.
Kiitos paljon.
Työhösi sisältyy vaikea valinta.
Olet kahden vaiheilla kenties vaatimuksen edessä.
Mihin suuntaan kannattaa lähteä, tuonne vai tuonne?
Taisitkin pohtia, että ehkä jännitteestä oli sinulle hyötyä taiteellisesti.
Pitää paikkansa.
Juttelin tästä Keith Richardsin kanssa. Hän puhuu paljon kaksijakoisuudesta.
Hän voisi sanoa: "Kaksijakoisuus on Mona Lisan kasvot."
Ovatko ne surulliset vai iloiset?
Kaksijakoisuus tarkoittaa sitä, että voit itkeä ja tanssia samaan aikaan.
Se on U2:n juttu ja kaiken keskiössä.
Elämäni taiteilijana avautui,
kun ymmärsin, ettei minun tarvitse ratkaista jokaista ristiriitaa.
Itse asiassa kannattaa pyrkiä juuri ristiriidan keskelle.
Irlanti on satavuotias, ja yhtye on noin 50-vuotias.
Kumpi on epätodennäköisempää:
Satavuotias Irlanti on elämänsä kunnossa vai bändi 50 vuoden jälkeen?
Sanoisin, että minusta on hämmästyttävää, että bändi on pysynyt kasassa näin kauan.
Vartuimme tehden yhdessä töitä.
Yhtyeen ansiosta opimme, miten maailmassa pitää elää.
Olemme tavallaan laitoshoidossa, koska olemme olleet niin kauan U2:ssa.
En tiedä, voisinko koskaan työskennellä luovasti ystävieni kanssa.
Olemme monta kertaa ottaneet liian isojakin riskejä.
Ystävyys on sisäänrakennettu meihin.
Sen voi kuitenkin menettää, joten sitä täytyy työstää.
Olet myös saattanut yhtyeen kiusallisiin tilanteisiin.
Bändikin myöntää, että aktivismini ei ole kovin siistiä.
Jos soittaa rokkibändissä, ei kannata olla yhteiskuvassa ihmisten kanssa,
jotka saattavat edustaa täysin päinvastaisia arvoja.
Minä tein niin.
Tämä on ainutlaatuista monellakin tasolla.
POHJOIS-CAROLINAN SENAATTORI
Huono juttu molempien julkisuuskuvalle.
Saavutimme hienoja asioita Jesse Helmsin kanssa.
Helms haluaa nostaa HIV-taistelun budjettia
Edge sanoi: "Mitä ikinä teetkin, ei Jesse Helmsiä.
Hän hajotti taiteita tukevan viraston. Älä tuo häntä U2:n keikalle."
Sinnehän minä hänet vein.
Se oli meille vaikeaa ja loi ikäviä jännitteitä.
Minä en olisi tehnyt sitä.
Se oli tukala päätös.
Muutan yhtyeemme saavutukset valuutaksi,
jota käytän valitsemiini kohteisiin.
Yleisesti ottaen yhtye tukee minua sinä.
Tiedän kuitenkin, että koettelen heidän kärsivällisyyttään.
Voimistuuko suhde sinusta sitä mukaa, kun ikävuosia tulee lisää?
Kyllä, minusta me tiedostamme toistemme luonteiden ominaispiirteet.
Ne eivät ole uhkia eikä tämä ole kilpailu.
Se on osa tapaa, jolla kunnioitamme toisiamme.
Suhteemme on harvinaislaatuinen.
Sanon usein yleisölle, että Edge on tulevaisuudesta.
Kysyn häneltä usein, että millaista siellä on. Hän vastaa aina: "Parempaa".
Hei kaikille. - Tämä on tehty digitaalisesti.
En ole oikeasti tuossa. - En oikein ymmärrä. Tuoko et ole sinä?
Eikö tuo ole ihminen? - Ei. Siinä olen minä avatarina.
...virtuaalinen versio minusta.
Lupaa, että käytät tätä vain hyvään, et koskaan pahaan.
On eräs asia, mistä en pidä sinussa.
En pidä Edgessä siitä, että hän ei tarvitse minua.
Hän voisi tehdä kaikkea tätä,
kirjoittaa, laulaa, esiintyä, soittaa ja tuottaa yksikseen.
Vaan ei tee.
Se ei olisi yhtä hauskaa.
Parhaiden ystävien kanssa käydään parhaat riidat.
Ja minun paras riitapukarini on tuossa.
Luottaisin henkeni The Edgen käsiin. Olen itseasiassa tehnyt niin jo.
Se oli hyvä päätös.
"Stuck in a Moment."
Täällä tuntee totisesti olevansa Irlannissa.
Mikä tämän paikan nimi on? Oliko se Forty Foot?
Miksi olette tulleet tänne? - Tulimme uimaan.
Hävisittekö te jonkin vedon? - Emme.
Voisitteko selittää tarkemmin?
Ryhmä uimareita tapaa täällä joka aamu.
Kaikkina vuodenaikoinako? - Kyllä vain.
Hei vaan, mitä kuuluu? - Pelkkää hyvää.
Vedessä on mies tonttulakissa. - Hän ui täällä joka päivä.
Sanotaan, että se olen minä. - Selvä.
Siellähän minä olenkin.
Voin uida hänen kanssaan ja luulla häntä sinuksi.
Kuulostaa hyvältä. Minä jäädyn pystyyn.
Tuletko uimaan?
En, minusta lähtee tuo ääni ilman uimistakin.
Onko tuolla rakkolevää? Hyvänen aika!
Aivan kuin täällä olisi ollut haaksirikko, ja me löysimme selviytyneet.
Millaista se oli? - Oikein miellyttävää.
Nautitteko uimisesta? - Se tuntuu ihanalta.
Ja elämä on ihanaa. - Ehdottomasti!
Meri elävöittää uimarit uusiksi ihmisiksi.
Hienoa kuulla. - Suosittelen kokeilemaan.
Voin kokeilla tätä hotellin uima-altaassa.
Perinteisesti vain miehet saivat kylpeä täällä.
Naiset saivat tulla tänne vasta vuoden 1974 jälkeen
Naiset ryntäsivät tänne ja hyppäsivät alastomina uimaan.
Täällä on ihana tunnelma. Uinnin päätteeksi hymyilyttää aina.
Ja kaikki huolet ovat kaikonneet. - Ymmärrän kyllä hymyn kasvoilla.
Se on varmaan jäätynyt paikoilleen. - Voi olla.
Mikähän on veden lämpötila? -Älä mene liian lähelle.
En mene tätä lähemmäs.
Miksi päästitte minut noin lähelle?
Minä lähden nyt, kengät kastuivat.
Toivotetaan tervetulleeksi Forty Footin mies.
Hän kävi rannalla. - Niin.
Hän sai päälleen roiskeita. - Kiitoksia.
Sehän oli uutisissakin, riisuuduin alasti ja uin 45 minuuttia.
Olet nähnyt enemmän Dublinia kolmessa päivässä kuin me viimeisen vuoden aikana.
Tämä oli myös lahja.
Matkustimme jonnekin lähijunalla ja vietimme kaksi tuntia Glenin kanssa.
Hienoa.
Sinä ja Glen Hansard pääsitte vertailemaan toistenne partoja.
Hänellä on komea parta. Jos pääsette joskus lähelle häntä,
hänen siniset silmänsä hypnotisoivat teidät.
Hyvänen aika sentään, hyvä yleisö.
Eräs Moya Cannonin runo ilmentää ajatusta lauluntekemisestä ja siitä,
ja mitä lauluille tapahtuu, minne musiikki menee.
Sen nimi on "Carrying the Songs".
Ne, joilla ei ollut muuta kannettavaa, kantoivat laulut
Syvät rytmit... Voi hitto.
Kaikki minun kirjoittamani runot päättyvät sanoihin "voi hitto".
Nyt taidan muistaa. Vielä kerran.
Ne, joilla ei ollut muuta kannettavaa, kantoivat laulut
Babyloniin ja Mississippi-joelle
Heistä viimeiset eivät omistaneet mitään, eivät edes omia kehojaan
Kolme vuosisataa myöhemmin syvät rytmit Afrikasta -
jäivät heidän sydämiinsä ja luihinsa He kantavat maailman lauluja
Ne, jotka lähtivät kylästäni
Downingin ja Rossesin tytöt
Jotka seurasivat silakkaveneitä pohjoiseen kauhoen hopeaista merta mennessään
Tai Ranafastin pojat, jotka nukkuivat majoissa riippumatoissa
Laulut olivat heidän sielunsa valuuttaa
Sydämen jalometalli vaihdettiin toisenlaiseen kultaan
Toisiin lauluihin, jotka soivat aitoina ja kirkkaina
Entisaikojen mäntylankuilla
Vaikka kaikki muu olisi menetetty, me kannamme lauluja.
Voittajat kirjoittivat historiankirjat.
Ne, jotka kärsivät, kirjoittivat laulut.
Irlannissa on paljon lauluja.
Kauanko olet ollut ilman alkoholia? - 34-vuotiaasta asti.
Selvä, pidän peukkuja.
Haluatko nähdä kävelytyylin? Katso. - Toki.
Tämä on Dublinin kävelytyyli.
Selvä juttu.
Aika hyvä. - Dublin.
Näinkö? - Niin.
Tämäkö se on? - Perillä ollaan.
En ole ollut täällä pitkään aikaan.
Hei, hyvää iltaa.
Hei vaan.
Hei, miten menee?
Mikä sinun nimesi on? Oliver. Olen Dave.
Todella kaunista.
Glen!
Hei vaan! - Mukava nähdä.
Taidat pitää silmistäni.
No joo. Soititte kauniisti, kiitos.
Tuon pitäisi olla kansallislaulu.
Vau, olipa vaikuttavaa!
KIRJASTO
Mainitsit aiemmin, että äänität musiikkipätkiä jollekin laitteelle.
Saatan herätä keskellä yötä luovaan ajatukseen.
Minun täytyy nousta sängystä ja etsiä puhelin ja kitara.
Tarkistin aamulla, että minulla on 6 000 äänimuistiinpanoa.
Tehän olette ihan taikureita, kun pystytte tekemään tuollaista.
Meillä on sinulle taikatemppu.
Kirjoitimme sinulle kappaleen nimeltä "Forty Foot Man".
Milloin ehditte tehdä sen?
Äsken alakerrassa. - Prosessi alkoi kello kolmelta aamulla.
Eli nyt soi aivan uunituore kappale? - Juuri niin.
Aika sekopäistä. - Kokeilen uudelleen.
Haluatko kokeilla? Selvä.
Sano, milloin aloitan. - Teillä on sanoituksetkin ja kaikki!
Yy, kaa, koo, nee.
Tää Forty Footin mies on meille rakas
Hän tekee aina vain parhaansa
Melkein menetimme hänet Sandymount Strand -rannalla
Katoaminen oli osa hänen suunnitelmaansa
Voit nauraa hermostuneesti
Siten näemme pinnan alle
Kokeile sinä tuo osuus.
Hän ei ole kovin jännittävä
Eikä hän ole pelottava
Salamannopea
On tää Forty Footin mies
Tää Forty Footin mies
Hitsi vie.
Ei ole totta. - Inhositko sitä?
Lause "hän tekee aina vain parhaansa" on täysin totta.
Hoen niin itselleni jatkuvasti.
Minulle on tapahtunut elämässäni kivoja juttuja.
Tämä menee listan kärkeen.
Ihmisethän voisivat tilata U2-biisejä mittatilauksena.
Siitä en tiedä.
Kyse on inspiraatiosta.
Annoit meille inspiraatiota. - Tämä on jo liikaa.
Milloin juttelemme julkaisusta?
Julkaisustako? Menit liian pitkälle, Letterman.
"Paras laulunkirjoitus ei koskaan anna ratkaisuja -
vaan etsii johtopäätöksiä."
Ja kasvaa.
Kirjoitit sanoituksen uudelleen uutta julkaisua varten.
Pitää paikkansa.
On upeaa tehdä "Sunday Bloody Sunday" valmiiksi näiden vuosien jälkeen.
Palasin Derryyn ja muutin aikamuodon preesensiin.
En olisi aiemmin voinut kirjoittaa tällaista laulua.
Murhapaikalla
Fiktiivinen tarina alkaa Eivätkä tosiasiat paljastu
Miksi niin monet äidit itkevät?
Onko uskonto nyt Pyhän hengen vihollinen?
Oikea taistelu on vasta alkamassa
Missä on Jeesuksen voitto?
Kiitos.
Haluaisin vihdoin vastauksen kysymykseen: miten kirjoitat laulun?
En mene liikaa yksityiskohtiin, mutta soinnut ovat melodian perusta.
Ennen kuin päästään käsiksi melodiaan, täytyy löytää oikeat soinnut.
En ole samaa mieltä. Mieti, mitä teit juuri "One"-kappaleelle.
Muutit sointuja, vaikka melodia ja sanat pysyivät samoina.
En oikeastaan. Muutin sävellajia, en sointuja.
Meillä meni niin hyvin melkein 50 vuotta.
Kaikki kaatui lopulta kirjastossa.
Teette kuitenkin yhä musiikkia, eikä se kyllästytä.
Olen tietysti ajatellut lähteväni U2:sta.
Kaikki ovat pohtineet sitä. - Ette kai?
Kyllä sitä on pohdittu. - Mutta kukaan ei silti ole lähtenyt.
Minusta on ihan luontaista kyseenalaistaa, kannattaako asiasta huolestua -
ja mitä kaikilta neljältä U2-jäseneltä vaaditaan.
Minä haluan jatkaa,
koska jokin on heräämässä äänessäni ja laulussani.
Haluamme kirjoittaa kappaleen, jota emme ole vielä luoneet.
Yritämme tavoitella alkuhuuman antavaa kappaletta.
TEKNIKKO
Haluatko kuulla toisen kappaleen? - Toki.
Kokeillaan "Breaking Wavea", koska laulu ei ole tarpeeksi hyvä.
Tehdään jotain erilaista.
Biisiä on tehty kymmenen vuotta.
Varhainen laulunkirjoitus oli lähinnä luonnostelua.
Toisinaan saattaa aloittaa uuden kappaleen,
joka tulee valmiiksi vasta 20 vuoden päästä.
Silloin ymmärrän, että tämä kappale on odottanut juuri tätä hetkeä.
Aivan.
Tunnen olevani aivan uusi ihminen. Pakko mennä lepäämään.
Pahoitteluni. Niinkö? - Minäkin tarvitsen lepoa.
Olemme saaneet Dublinista -
aidon yhteyden tavalliseen elämäämme.
Ystävämme ovat samoja, kuin 15-vuotiaina.
Kaikki bändin jäsenet -
ovat pysyneet turvassa rokkijulkisuuden huonoimmilta puolilta,
koska olemme olleet täällä. - Ja se on sääli.
Kaa, koo, nee.
Kokeillaan jotain.
Lauletaan sanat "There is no them. There's only us."
Voitte laulaa mukana.
Hieman enemmän!
Kiitos paljon!
Olen ympäripäissäni.
Haluan sanoa jotain.
Kiitos teille kaikille. En ole koskaan kokenut mitään vastaavaa.
Haluan kiittää myös Irlantia.
Teillä on mieletön opetusjärjestelmä.
Glen, sinulla on upea parta.
Kiitos isännilleni Bonolle ja The Edgelle vieraanvaraisuudesta.
Jumalan siunausta kaikille!
Kiitos!
Dave, pidän muuten uudesta tyylistäsi.
Miksi luulet, että ostin tämän?
Sain tämän sinulta.
Jälkikäteen pohdittuna se kuulostaa itsestään selvältä.
U2-yhtyeen oikea ihme on se,
että kaikki tarvitsemamme asiat ja henkilöt -
ovat aina olleet saatavilla.
Siitähän tämäkin alkoi. Uskomatonta. - Niin on.
Löysimme erään Forty Footin miehen
Suuren ihmisen pienellä saarellamme
Melkein menetimme hänet Sandycove Strand -rannalla
Katoaminen oli osa hänen suunnitelmaansa
Eikä hirviö ole merenpinnan alla
Hirviö istuu vieressäni
Eikä hän ole pelottava
Huu-huu
Eihän hän edes pure
Huu-huu
Kielensä kuin salama
Tää Forty Footin mies
Vasta tuntematon auttaa matkassa omaan sisimpään
Ulkopuoliset silmät voivat auttaa
Hänellä silmiä on vain yksi, ja se helposti irtoaa
Hän on välittävä kyklooppi, siitä ei ole epäilystäkään
Hän ei ole kovin pelottava
Eihän hän edes pure
Kielensä nopea kuin salama
Forty Footin mies
Oi mikä ihastuttava löytö
Nyt me nauramme jo hermostuneina
Hän ei ole kovin pelottava
Eihän hän edes pure
Kielensä kuin salama
Forty Footin mies
Tekstitys: Alma von Creutlein