Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX І TYLER PERRY STUDIOS ПРЕДСТАВЛЯЮТЬ
ОКРУГ ГОУПВЕЛЛ, ДЖОРДЖІЯ, 1987 РІК
Подивіться в цю камеру і поговоріть із жителями Джорджії.
Розкажіть, чому вони мають проголосувати за вас.
Моя сім'я займається політикою
і обіймає посади в місті Гоупвелл вже кілька поколінь,
і ми не поступимося
чоловікові, який народився в Атланті.
Він нічого не знає про наші звичаї. Як? Він не звідси.
Він хоче забрати гроші в порядних і працьовитих платників податків
і віддати нікчемним ледарям,
які нібито мають на це право.
Що ви скажете людям,
які вважають, що ваші расистські погляди повертають Південь до Законів Джима Кроу?
Чому всі вважають білих чоловіків расистами?
Я не расист. Я просто не вірю, що це справедливо.
Він досяг влади через позитивну дискримінацію.
Якщо мене оберуть до Конгресу, я постараюся
покінчити з нею.
Це не краще за допомогу по безробіттю.
З мене годі, містере Білий Чоловік.
ВІТАЄМО В ОКРУЗІ ГОУПВЕЛЛ
Вибачте, сер, але вона не хоче йти.
-Чого вона хоче? -Вона не каже.
Вона сидить там уже кілька годин.
Я зайнятий.
Так, сер.
Вибачте, мем, не можна заходити…
Усе гаразд, Джоан.
Дякую.
Я можу вам допомогти, мем? Я дуже зайнятий.
Прошу вас розслідувати вбивство, що сталося у Гоупвеллі.
-Ви зверталися в офіс шерифа? -Це не для них.
Його вбили тут, у цьому місті, в 1947 році.
Ви просите мене розслідувати убивство, 40-річної давнини? Вибачте, місіс…
Мене звати Гетті Мей.
Вибачте, я не зможу вам допомогти.
Зверніться в офіс шерифа.
Я ніколи нічого не писала на папері.
Життя надто коротке.
Він усе записав.
Усе, що вам треба знати.
Усе тут.
Ліенн Гарпер?
«Люба Ліл Енн.
Вінні, кузина моєї мами, захворіла,
вона попросила мене відвезти її до Саммервілла,
це чотири години їзди від нашого дому.
«Сподіваюся, ти отримала листа про переїзд в округ Гоупвелл з новою адресою.
Ми проїжджали повз старий мамин будинок,
зараз він розвалюється,
але все одно навіює приємні спогади.
Про нашу першу зустріч.
Я й досі відчуваю запах лаванди й самогону».
САММЕРВІЛЛ, ДЖОРДЖІЯ, 1937 РІК
Якщо побачите мого півня
Будь ласка, поверніть його додому
Я не знаходжу яєць у кошику
Відколи півень зник
Я чула, як кричав мій півень
Сьогодні на світанку
Хто це?
Це дочка Етель Лі. Її називають Відро.
Чому її так називають?
Мама покинула її тут, як порожнє відро, і втекла на Північ.
Вона живе з дідусем.
Він злий стариган.
Навіщо мені працювати? Для цього я зробив цих хлопців.
Принаймні один з них схожий на мене.
Іди сюди, Байу.
Іди зіграй на трубі.
-Іди. -Дивіться на нього.
-Грай так, як він показував. -Так.
Ну ж бо.
Так!
Зараз ви побачите, хто саме.
-Припини! -Що?
Вам подобається?
-Ні! -Ні!
Я намагаюся його навчити,
але, здається, він дурнуватий.
Замовкни, Бастере.
Вона завжди його захищає.
Ну ж бо, Віллі.
Так, Віллі Ерле!
Покажи, як треба.
Ну ж бо, Віллі Ерле!
А тепер дивіться.
Так. Подивимося, що ти вмієш.
Заграй на трубі, Віллі Ерле.
Якщо побачите мого півня
Будь ласка, поверніть його додому
Може, варто було заспівати.
Що? Тобі заціпило?
Ти добре співаєш.
Дякую.
Це в мене від мами.
Я кажу, що ти мав заспівати цю пісню.
Мій тато не любить, коли я співаю. Він хоче, щоб я грав.
Може, гра на інструменті не для тебе.
Мене звати Горас Джон Бойд, але всі називають мене Байу.
Чому тебе так називають?
Тато каже, мої очі глибокі, як байу, від народження.
Покажи свої очі.
У тебе звичайні очі.
Здається, твій тато мало що знає.
Вияви повагу. Це мій тато.
Вибачте, Горасе Джоне.
Я люблю, щоб мене називали Байу, Відро.
Мене звати Ліенн Джин Гарпер, і я хочу, щоб мене називали на ім'я.
Не називай мене Відром, або я з тобою не розмовлятиму.
Мені треба йти.
Гей. Вибач. Я не хотів тебе образити.
Сподіваюся, моя книга вбила трохи розуму тобі в голову.
-Коли ми побачимося знову, Ліл Енн? -Коли навчишся вимовляти моє ім'я.
Відчувши, що почалися пологи, приходь до мене. Не зволікай.
Так, мем. Обов'язково.
Я буду тут. Бережіть себе.
Який ти красунчик!
Гадаю, вона тобі подобається.
Тобто ти нікому нічого не залишив…
Він швидко бігає.
Віллі Ерл спіймав вечерю.
Він молодець.
Усе вміє.
Візьми.
Іди зніми з них шкіру.
Я сама. Іди, Байу.
Куди йдеш, хлопче?
Облиш його. Іди, Байу.
Куди він іде?
Запросити дівчину піти з ним на свято.
Яку дівчину?
Відро?
Вона нікуди з ним не піде.
-Гей, Байу! -Облиш його.
Зачекай.
А ну стій!
Ти запросиш Відро на свято?
-Її звати не Відро. Облиш мене. -Що?
Поглянь на себе. Ти вже великий хлопчик?
Вона не піде з тобою. Глянь, як ти одягнений.
Я сказав: облиш мене.
Гаразд.
Що з тобою? Ти про що?
-Відчепися, Віллі! -Невже тебе хтось любить?
Тебе ніхто не полюбить. Ніколи.
-Ясно? За що тебе любити? -Віллі Ерле!
Я сказала: облиш його!
Хлопчику треба навчитися бути жорстоким, Гетті.
Бастере, іди додому й облиш його.
Ти теж, Віллі Ерле.
Ходімо, Віллі. Я навчу тебе нової пісні.
Залишмо її з цим жалюгідним хлопчиком.
Іди.
Ходімо.
Чому вони так до мене ставляться?
Не переймайся через них.
Чи будь-кого іншого.
Ти мене чуєш?
Іди туди
і запроси її.
Іди. А, стій. Я почищу тобі спину.
Вона тебе не полюбить!
Чого тобі, хлопче?
Вітаю, сер.
Говори.
Я… Я хотів…
Моя мама — праля,
я хотів спитати, чи вам треба щось випрати.
Думаєш, я дурний, хлопче?
Ні.
-Ти прийшов до Відра, так? -Ні, сер.
А тепер геть звідси.
Геть з моєї землі, або я тебе вб'ю!
Забирайся звідси.
Ти все мовчиш.
Вона погодилася?
Ні.
Чому ти такий жорстокий до нього?
Це неправильно.
Не треба.
-Це неправильно. -Усе гаразд, мамо.
Я сам розберуся.
Ти це чув, Віллі Ерле?
Що ж, Байу,
хотів би я це побачити.
Бастере, припини.
Я казатиму те, що хочу, за власним обіднім столом.
Ходімо, Віллі Ерле.
Віллі закінчить вечерю.
Ходімо.
Їж вечерю.
Прочитав листа?
Що? Я…
Ти не вмієш читати.
Там написано: «Зустрінемося біля тиса».
Ходімо.
Тобі не можна тут бути.
Твій дідусь розлютиться.
Він щовечора напивається й вирубається десь у цей час.
Та якщо хочеш, я можу піти.
Я не хочу, щоб ти пішла.
Навіщо ти тоді приходив?
Запросити тебе на свято.
Дуже приємно, але він мені не дозволить.
-Не дозволить спілкуватися з людьми. -Чому?
Просто він злий.
Він ніби ненавидить мене.
Так.
Знайоме відчуття.
Я навіть не знаю, навіщо вийшла до тебе.
Я знаю, що це неправильно.
Сподіваюся, ти мене не засуджуєш.
Ні, я радий.
-Обіцяй, що нікому не скажеш. -Обіцяю.
Він уб'є мене, якщо дізнається.
Я не скажу.
Скільки тобі років?
Сімнадцять.
Мені 16.
Чому ти не вмієш читати?
-Тато і брат кажуть, що я надто дурний. -Не слухай їх. Ти можеш навчитися.
Ти була така гарна в нічному світлі.
Я тобі покажу.
Мене ніхто не підбадьорював, крім мами.
А в тебе це вийшло краще.
Дякую.
Тієї першої ночі ми довго стояли під деревом і розмовляли
майже до світанку.
Я дуже тобі вдячний.
І щоночі після цього
я нетерпляче чекав, коли той літачок пролетить крізь моє вікно.
Це було так невинно, так чисто.
Це було…
Ми робили те, чого обоє потребували.
Ми сміялися. Ми багато сміялися.
Уголос!
Ти купила книжку і навчила мене читати.
-«Було довге спекотне літо». -Правильно!
Мама не розуміла, що зі мною.
Але вона зраділа, що я читаю, і багато не питала.
Я не міг їй сказати. Вона розлютилася б, що я вночі виходжу з дому,
до того ж ти просила нікому не казати.
Але я хотів, щоб увесь світ дізнався.
Але я не розумів, чому ти тремтиш.
Здавалося, ти стільки всього хотіла сказати,
але чомусь мовчала.
Лише тремтіла, як листок від вітру.
Гаразд. Дивися сюди…
Здавалося, ти тремтіла навіть у спекотну ніч.
Усе гаразд?
Наче твоя душа хотіла щось витрусити.
Усе літо ми зустрічалися на тому дереві.
Я хвилювався, що буде, коли почнуться сезонні дощі.
Але, як не дивно…
Ти була на місці.
Я подумав, що ти шалена.
Правду кажучи, ми обоє шаленіли одне від одного.
Ми розуміла одне одного
навіть не розмовляючи.
Можеш побути зі мною ще трохи?
Моя мама скоро встане.
Добре.
То був наш перший поцілунок.
У моєму житті не було нічого кращого.
Я летів додому, мов на крилах, майже не торкаючись землі.
Але це тривало недовго.
Ну ж бо!
-Іди сюди. -Не чіпай!
Підійди, кажу.
Торкнешся мене знову — і я тебе вб'ю, клянуся.
Де ти був, хлопче? Іди сюди.
Якщо торкнешся його, я зустріну твою душу біля воріт пекла.
Ти нікчема.
Як і твій чорношкірий татусь.
Бастере…
Віллі Ерл —
це мій син.
Я ним пишаюся.
Забирайся звідси негайно.
Я поїду в Чикаго.
І гратиму
в «Капітол Роял».
Ви всі побачите.
Це мої гроші, Бастере.
-Ти їх не візьмеш. Ні, Бастере. -Це й мої гроші. Ні!
Мені ж треба якось доїхати.
Бастере, це все, що в нас є.
Гей, тату.
Я хочу поїхати з тобою.
Ні, синку.
Тобі там не місце.
-Ти надто юний. -Ні, тату, прошу!
Віллі Ерле, іди сюди.
-Це ти винен! Ти теж винна! -Віллі Ерле, припини!
Він мені сказав!
Я тобі пику наб'ю.
Де ти був?
Тато нас покинув.
Співчуваю, Байу.
Нічого.
Мабуть, це на краще.
Я ще більше допомагатиму мамі з пранням.
І вона працюватиме допізна.
-Ти не зможеш приходити сюди. -Ні, зможу.
Я просто приходитиму пізніше. От і все.
Ти такий сумний.
Не сумуй.
Ти маєш бути щасливим, бо нам не можна сумувати разом. Чуєш?
Так.
Усі дівчата дивилися на мене і сміялися через те, що мій брат сказав про мене.
Але не ти.
З тобою я почувався як чоловік.
З тобою мені було добре.
З тобою…
Я кохаю тебе.
Я краще піду.
Але…
-Ліл Енн… -Ні, я…
Мені треба йти.
Я ненавидів той вечір.
Я заплуталася.
Може, не варто було казати, що я тебе кохаю.
Стривай….
Хлопче, ти здурів.
Мамо, я їду.
Я їду. Я тобі тут не потрібен.
Це моя мрія. А в тебе нічого немає.
-Він допоможе. -Не називай його так!
Мені 19, мамо. Ти мене не зупиниш.
Я поїду в Чикаго, знайду тата і гратиму з ним у гурті.
Віллі Ерле!
Він нічого не знає про Чикаго!
Хай їде, мамо.
Мама проплакала всю ніч.
Ходімо в будинок.
Я б усе віддав, щоб вона не сумувала.
Щоночі я чекав, коли вона наплачеться і засне.
А я лежав і чекав на паперовий літачок…
або чекав тебе біля дерева.
Ціле літо ми розмовляли щовечора,
а тепер ти не приходила.
Я так хвилювався.
Тож я пішов уночі до твого будинку,
я не сказав тобі, але я це бачив.
Я ненавидів себе щодня за те, що не зайшов і не вбив його.
Що за… Що я за чоловік такий?
Може, брат і тато мають рацію.
Може, я слабкий.
Який гарний лист.
Я радий тебе бачити.
Усе гаразд?
Може, не варто було казати, що я тебе кохаю, але це правда.
Я це відчуваю.
-Якщо ти перестанеш приходити… -Ні, річ не в тім.
Я теж тебе кохаю.
Тоді виходь за мене.
Я…
Я не чиста дівчина.
Мені байдуже. Я кохаю тебе.
Я кохаю тебе.
Ми можемо втекти.
Будь-куди. Усе буде добре.
Виходь за мене.
-Він не дозволить. -Гей.
Я розберуся з ним.
Просто скажи: «Так».
-Так? -Так.
-Так! -Так!
Тебе тут ніщо не тримає.
Переїжджай в округ Гоупвелл. Там чорношкірі займаються бізнесом.
Відкрила б джук-джойнт.
Сітсі.
Що тебе тут тримає?
Бастер поїхав, Віллі Ерл поїхав.
Я теж переїжджаю.
Кузина обіцяла дати мені роботу. Я їду туди.
Не знаю.
Там не так людно, як в Атланті. Знаю, ти не любиш великі міста.
Кажу, тобі сподобається.
Ти теж їдь. Скажи їй, Байу.
Їдьмо.
-Як далеко це звідси? -Десь чотири години на поїзді.
-Кажеш, округ Гоупвелл? -Так.
Так, чорношкірим там добре.
-Ну ж бо. -Нам варто поїхати, мамо.
Хочеш поїхати звідси?
Ну, так. Я хотів тобі дещо сказати.
-Ми з Ліенн уже давно зустрічаємося. -Відро?
Ні, не називай її так.
Я знала, що щось відбувається. Ти ночами прокрадаєшся надвір.
Ти знала?
Так.
Але не знала, що з нею.
Так, я попросив її вийти за мене заміж, а її дідусь відмовив.
Але він погана людина, і я хочу забрати її з собою.
Любий, Відро їде.
-Що? -Вони їдуть звідси.
Кажуть, Етель приїхала забрати її з собою на Північ.
Байу!
-Нащо ти йому сказала? -Вони розминулися.
Думаю, вони вже поїхали.
Ліенн, не їдь. Не їдь.
Ліенн. Ні.
Батько розповів, що ти з нею зробив. Подякуй, що я не викликала шерифа.
Забирайся звідси та облиш її.
-Сідай у машину. -Ліенн, не їдь.
-Негайно! -Не їдь!
-Я мушу. -Не їдь, Ліенн.
Геть звідси!
Я кохаю тебе, Ліенн, кохаю. Не їдь.
-Мені шкода. -Не їдь.
Не треба. Я кохаю тебе.
Будь ласка, не їдь. Ну ж бо!
Я кохаю тебе, Ліенн. Вийди з машини. Ні…
Ліенн, не їдь!
Ліенн, не їдь. Не…
Я просив облишити її, так?
«Люба Ліенн.
Я пишу тобі щодня вже рік».
Лівою, правою. Лівою.
«Я надсилав листи
всім у Бостоні з твоїм прізвищем,
сподіваючись, що якийсь знайде тебе.
Я хотів сказати, що мене призвали в армію.
Я у Форт-Макферсон у Джорджії.
Чорношкірим солдатам, мабуть, не дозволять воювати.
Та якщо я потраплю на фронт і не повернуся,
знай, що я тебе дуже кохаю
і щодня за тобою сумую.
Для мене було б дуже важливо дізнатися, що ти в безпеці».
Містере Вотерс.
Так, мем?
Ви не могли б повернути це відправнику?
Звісно.
І повертайте всі інші листи з цієї адреси.
-Так, мем. -Дякую.
ЧОРНОШКІРІ
На навчаннях стався вибух, мене ранило в ногу.
Але не хвилюйся.
За кілька місяців я одужаю.
Я їду додому, до мами, вона може вилікувати будь-кого,
вона стільки всього знає, прийняла багато пологів.
Через поранення мене комісували.
ОКРУГ ГОУПВЕЛЛ, ДЖОРДЖІЯ, 1947 РІК
Мушу сказати,
я був шокований, коли вперше потрапив у Гоупвелл.
Округ Гоупвелл!
Моя мама і Сітсі переїхали в округ Гоупвелл,
і в них усе було гаразд.
Я така рада тебе бачити.
Обережно з ногою.
Мама не переставала мене дивувати.
Вона відкрила справжній джук-джойнт.
«У ГЕТТІ МЕЙ»
Здавалося, всі чорношкірі жителі округу
бували там на вихідних.
Шкода, що ти не бачиш, яка вона молодець.
Уранці вона займається пранням, я їй допомагаю.
Іноді вона приймає пологи.
І всю ніч співає блюз.
Привіт усім!
Ну ж бо, повеселімося
Ми живемо лише раз А коли помремо, це кінець
Хай добрі часи тривають
Хай добрі часи Тривають
Байдуже, молодий ти чи старий
Хай добрі часи тривають
Гей!
Не сиди там і не бурчи
-Гей! -І не кажи поганого
Якщо хочеш повеселитися
Треба витратити трохи грошей
Хай добрі часи тривають
Байдуже, молодий ти чи старий
Зберімося разом Хай добрі часи тривають
Гей, містере орендодавець
Замкни всі двері
Коли з'явиться поліція
Скажи, що заклад закрито
Хай добрі часи тривають
Байдуже, молодий ти чи старий
Веселися, хай добрі часи тривають
Гей, народ Скажіть усім
Віллі Ерл у місті
Мій хлопчику!
У мене є долар і 25 центів І я хочу подуркувати
Але я нікому не дозволяю
Вважати мене дешевим
Я залишу собі 50 центів
Хай добрі часи тривають
Байдуже, молодий ти чи старий
Зберімося разом Хай добрі часи тривають
Байдуже
Чи зараз дощить
Кулик кулика бачить здалека
Тож візьміть себе в руки
Збирайтеся разом
Хай добрі часи тривають
Усе гаразд?
Мій син повернувся!
Брат повернувся зі своїми історіями, як завжди.
Такий схожий на тата.
Я не міг зрозуміти, де правда, а де брехня.
…хто там найкращий.
Я чув, що тато там помер.
Не кажи «Віллі Ерл». Я ще не зробив кар'єру.
Віллі про це не казав.
Це Айра.
Він мій менеджер.
Так.
Айра з Європи.
Він був у Парижі та Лондоні.
Так.
Чому ти такий кручений?
Я радий бачити маму. От і все.
От і все.
Я зараз повернуся.
Мені потрібна вода.
Що ти робиш?
Ні, все гаразд. Просто…
Він і досі пише Відру?
-У мене вдома цілий стос листів. -А сюди приходять такі дівчата.
Їсти хочете?
Де ти знайшов того чоловіка? Не бреши мені, Віллі Ерле.
Я не вмію брехати.
Він великий менеджер у Європі.
Ми познайомилися в Чикаго кілька років тому.
Він сказав, що хоче, щоб я грав у Європі.
Потім наші шляхи розійшлися,
доки він раптом не з'явився бозна-звідки хворий.
Він сказав, що відплатить.
Якщо я допоможу йому одужати. Тому я привіз його сюди.
-Що з ним? -Хіба я знаю?
Мамо, всі приходять до тебе, хворі
чи вагітні. Ти можеш допомогти.
-Мені він не подобається. -Допоможи йому!
Куди це віднести, мамо?
Великий мішок.
До будинку Клейтонів. Великий білий дім на 22-й вулиці. Побачиш.
-Там працює Сітсі. Буде біля чорного ходу. -Гаразд.
Якщо він помре тут, у нас будуть проблеми.
Дивися, щоб не помер.
-Привіт, Байу. -Привіт.
Рада, що ти тут. Поклади туди. Я приготувала тобі лимонаду.
Посидь трохи.
Не знав, що ти цим займаєшся.
Місцевий шериф на ім'я Джексон
попросив допомогти його молодшому братові,
який повертається додому. Я сказала: «Добре». І ось я тут.
Джексон до мене добрий і…
Сітсі?
Так, сер, шерифе Джексон.
Ану вставай!
Ми не дозволяємо чорношкірим сидіти за столом.
Вибачте, шерифе Джексон. Він приніс прання, і я його запросила.
Вставай та йди звідси. Мій брат тут.
Це мій брат Джон і його прекрасна дружина…
Ліенн.
Це Сітсі. Я попросив її підготувати для вас дім.
Шериф Джексон сказав, ви довго їхали.
Принести вам щось?
Цей будинок прекрасний.
Він стояв порожній, відколи батько помер. Батько залишив його Джону.
А мені більшу частину грошей.
Тут гарно.
Іди звідси, хлопче.
Так, сер. Вибачте, сер.
Які нахабні тут чорношкірі.
Ми їх дисциплінуємо.
Ходімо. Я покажу тобі твою кімнату,
бо ти наймиліша теща на землі.
Усе гаразд, кохана? Ти бліда, як привид.
З нею все гаразд. Мабуть, втомилася від поїздки.
Твій брат їздить як божевільний.
Вам щось принести, мем?
Ні, дякую.
Ходімо?
Мамо.
Прошу сюди.
Мені треба молока і ще касторової олії.
Візьми ручку в скриньці.
Кому всі ці листи?
Байу пише своїй дівчині.
Якій дівчині? Відру?
Так.
Цей дурень досі їй пише,
хоча всі ці листи повернули?
Поклади борошно на папір. І цукор.
-Ти купив їх до дощу? -Так.
-«Люба Ліл Енн. Я так тебе кохаю». -Віддай мені.
-«Я сумую». -Віддай.
-«Ти мені напишеш?» -Віддай, виродку.
-«Прошу». Гаразд. -Це моє!
-Я жартую. -Віддай мені всі.
Віллі Ерле, їдьмо до крамниці. Я перевірю пошту й дещо куплю.
-Чому Байу не поїде? -Він мені весь день допомагає. Їдьмо.
І ти знаєш, що робити з тим хворим? Байу знає.
Ну ж бо.
Ми ненадовго.
Я не зможу.
Ти про що?
Ми на Півдні.
У кількох годинах їзди від місця нашого народження.
Хтось нас упізнає.
-Ні. Поглянь на нас. -Нас упізнають.
То що ти пропонуєш?
-Повернешся в Бостон? -Так.
Без нічого?
-Той чоловік залишив мене ні з чим. -То ти приїхала
і зробила мене своєю дійною коровою?
Не розмовляй так зі мною!
Після всього, що я зробила.
Зосередься, дівчинко. Ця сім'я забезпечена.
Я бачила Байу.
Хлопчика-пральника?
Де?
Коли ми їхали.
Думаю, це був він.
Ти щось вигадуєш.
Ходімо.
Агов.
Тихо.
Де я?
У маминому будинку.
Лежіть. Ви хворі.
Ні, зі мною все добре.
Усе гаразд. Я живий.
Так.
Ось, випийте.
Вам стане краще.
Ось так.
Де твій брат?
Поїхав з мамою в місто.
Вам треба поїсти.
Я зараз повернуся.
Ліенн, яка гарна сукня.
Дякую.
Радій, що мій брат стане новим мером цього міста
і ти зможеш і далі носити гарні сукні.
Джексоне, годі хвалитися родиною.
Вони з мамою тут лише кілька годин,
і вона вже знає, що ти шериф,
ваш батько був мером до самої смерті,
а Джон стане наступним мером.
Ліенн, тобі пощастило, що ти росла не в цьому місті.
Ці хлопці були поганцями.
Невже?
Ще й якими.
Особливо мій Джексон. З ним постійно були проблеми.
Так, у мене є ген проблем,
а в мого брата — ген розуму.
Я пишаюся тобою, брате.
Шкода, що батьки не дожили до твого шлюбу.
Вони точно пишалися б.
Пишалися б усім, крім того, що ви втекли в Янкітаун.
Ліенн не хотіла бучного весілля.
Чому ні? Це мало бути у всіх газетах.
Вона хотіла лише його. Правда, Ліенн?
Як ви познайомилися?
У коледжі.
Я працювала у бібліотеці.
Це було кохання з першого погляду.
Пам'ятаю, як вона прийшла додому і вперше розповіла про нього.
Я знала, що він той самий.
Я знала.
Вони одружені вже три місяці.
Хочу виголосити тост.
За твоїх батьків
і мого Джорджа. Нехай спочивають з миром.
Точно!
Дуже смачно. Дуже.
Який сьогодні день? Мені треба подзвонити.
Тут немає телефону.
-Відведеш мене до телефону? -Магазин зачинений.
Віллі Ерл може відвезти вас завтра, але ви ще не одужали.
Ні. Я обіцяв твоєму братові виступ
у «Капітол Роял» у Чикаго. Я…
Треба спитати, чи є місця.
Зараз ви не зможете, тож…
Їжте суп.
Постели мені постіль
На підлозі
Ну ж бо, постели мені постіль
На підлозі
Постели мені постіль
Ти казав, у тебе є зв'язки. Якщо я допоможу тобі,
ти допоможеш мені потрапити до «Капітол Роял».
Знаєш, скільки темношкірих стали там зірками?
Я тобі допоможу. Я подзвоню завтра,
але, думаю, їм треба щось інше.
-Особливе. -Ні, їм потрібен саме я.
Байу! Заспівай зі мною.
Сюди, синку.
Постели мені постіль на підлозі
Постели мені постіль
М'яку й низьку
У мене немає грошей
Мені більше нікуди йти
Я їхав у ту країну
П'ятдесят кілометрів чи більше
Я сказав, що їду в ту країну
П'ятдесят кілометрів чи більше
Я їду в ту країну
Де холод, сльота і сніг
Не знаю, скільки ще
Мені треба їхати
Як справи, Гетті?
Усе гаразд.
Тебе ніхто не турбує, так?
Проблем немає, шерифе.
Я подбаю, щоб так і було.
Лише принось мені гроші.
Так, сер.
Байу.
Сідай.
Якщо мене побачать у машині, я мертвий.
Ти не звідси. Тобі не варто бути в цьому районі.
-Він для чорношкірих. -Байу, будь ласка.
Будь ласка.
Далі по дорозі є старий млин. Припаркуйся за ним.
Вимкни фари, коли під'їдеш.
Як справи?
Знаєте, міс Ліенн.
Білій жінці не можна питати, як справи в чорношкірого.
-Ти вважаєш себе білою. -Я поясню.
Я збирав гроші, щоб поїхати в Бостон шукати тебе.
Я думав, що в тебе проблеми.
-Що я можу бути з тобою. -Я тобі писала.
Я не отримав жодного листа.
Я писав тобі щотижня.
Усім людям з твоїм прізвищем.
-П'ять разів на тиждень. -Я не отримувала листів.
Я думала, ти забув мене й одружився з іншою дівчиною.
Як я міг? Моє серце билося лише заради тебе.
Чому ти не поїхала зі мною?
Моя мати.
Вона сказала, що піде до шерифа і скаже, що ти щось зі мною зробив,
якщо я не поїду з нею і більше з тобою не розмовлятиму.
Вони хотіли вбити тебе і спалити дім твоєї матері.
Вона б це зробила. Я знаю.
Що мені було робити?
Я не хотіла, щоб ти постраждав.
Їдьте звідси.
-Інакше тебе і твою маму вб'ють. -Я їй казала.
Вона каже, що краще померти в цьому будинку,
ніж у бідності в Бостоні.
Вона хотіла видати мене заміж
за багатого білого чоловіка.
Я навіть не знаю, як вплуталася в це. Я просто…
Я хочу звільнитися.
Мені було 17.
Ти його кохаєш?
Кохаєш?
Не так, як тебе.
Це не «ні».
З ним я почуваюся не так, як із тобою.
Відколи ми тут, він став іншим.
-Він став жорстоким… -Так. Я тебе не знаю.
Дівчина, яку я кохав, бачила лише мене.
-Навіщо ти сюди приїхала? -Не треба так.
-Знаєш, як мені важко. -Думаєш, мені легко?
Бачити, як тебе обіймає той козел.
Сітсі приїхала по мене. Вона тут кружлятиме
цілу ніч. Мені треба їхати.
Сітсі? Моя Сітсі?
Ти починаєш говорити, як одна з них.
Зупинися.
Ну ж бо.
Зупини машину, Сітсі. Ну ж бо.
Привіт.
Ти за кермом.
Примусь мене. Відчепися! Не чіпай мене.
Годі вже. Облиш мене і сідай у машину.
Скажи, де ти був.
Пішов попісяти. Ти не проти? Така цікава.
Колись ти мені подякуєш за цікавість.
-Чому ти запізнилася? -Гей.
Тебе це не стосується.
-Боже. -Що?
Я проїду мимо. Ми зупинимося. Скажи йому, що вона шукала тебе.
-Про що ти? -Будь ласка, Сітсі.
-Скажи Джексону, що вона шукала тебе. -Хто це?
-Що вона тут робить? -Сітсі.
Вітаю, міс Ліенн.
Вибачте, я не сказала, що мене підвезуть додому.
Ви приїхали аж сюди. Але я приготую вам сніданок
рано-вранці.
Вітаю, шерифе.
Сітсі.
Вона приїхала по мене.
Ви ж не скажете Джону, так?
Ну…
Ми обоє знаємо, що ви тут робите, так?
Не забувай, з ким розмовляєш.
Якщо я тебе ще раз побачу тут, Ліенн, доведеться сказати Джону.
-Так, пане шерифе. -Хай чорношкірі дбають про своїх.
Ой-ой.
Так, ні. Ні, чудово. Ні. Це чудово.
Гаразд. Я… Дякую. Так. Ні.
Я розумію. Так, обов'язково.
Дякую. Так, ні, дякую.
Я… Так. Дякую.
Так. Ми…
Вітаю.
-Домовились. -Ура!
Так. Це лише прослуховування.
-Це все, що мені потрібно. -З дороги!
Ходімо.
Міс Ліенн, чому ви ще не спите?
Куди це ти зібралася?
Ночами я працюю в Гетті Мей.
Допоможи мені помити підлогу.
Я помила підлогу годину тому, мем.
Не досить добре.
Чого стоїш? Допоможи витерти цю пляму.
Я не бачу плями, мем.
Роби як я кажу.
Так, мем.
Куди це ти зібрався?
Перевдягнутися, мем.
Я сказала: відітри пляму негайно.
Міс Ліенн, це моя єдина гарна сукня.
Як ти смієш?
Вибачте,
міс Відро.
Кохана, чому ти досі не спиш?
Через спеку?
Вона не може заснути, містере Клейтон.
Сідайте, міс Ліенн.
Я приготую вам щось від безсоння.
І відітру цю пляму.
Коли перевдягнуся.
Усе гаразд?
Це через спеку?
Ти щоночі встаєш з ліжка.
Але ти звикнеш.
Це мій дім.
Тепер він наш.
Це не мій дім.
Я повернуся в Бостон.
Що ж…
кохана, якщо ти поїдеш…
знаєш, як ти мене осоромиш?
Що я скажу людям?
Джексону?
Щоб захистити своє добре ім'я,
я скажу всім, що ми пішли поплавати
у річці Чаттагучі,
але течія була надто сильна.
І ти втонула.
Тут у тебе може бути добре життя.
Чи взагалі ніякого.
Завтра ми поїдемо.
Я їду в Чикаго.
Ми гратимемо в «Капітол Роял».
Ви домовилися?
Це лише прослуховування.
Я хвилююся. Нам потрібно
щось більше, ніж він.
Іди сюди, мамо.
Ви не хочете поїхати?
Ніколи в житті.
Байу,
зніми це з плити.
Де Сітсі?
Знову запізнюється.
Ти сказав, коханий
Колись давно
Ти сказав, якщо я буду твоєю
Ти точно будеш моїм
Усе гаразд
Я знаю, що ти більше мене не кохаєш
Але це не страшно
Щодня й щоночі я думаю про те
Хто кохає тебе сьогодні вночі
Він сказав тобі.
Байу ні слова мені не сказав.
І я не була впевнена, що це ти.
Підлога чиста.
Я знаю.
Чому ти так зі мною поводишся?
Ти була добра до мене.
Чому?
Скажи мені.
Я бачила тебе з ним.
Ти стрибала на нього біля машини.
І ти ревнуєш?
Ти потрібна йому як повітря.
Він навіть не розмовляв з дівчатами, поки тебе не було.
Він хворий на тебе.
Міс Ліенн, подивіться на мене.
Ви з мамою граєте в небезпечну гру.
Не можна цього робити. Просто не можна.
Ви зробили вибір.
Життя чорношкірої жінки важке.
Я теж іноді думаю…
чи могла б я прикинутися білою.
Частина мене не звинувачує тебе.
Та здебільшого я за тебе боюся.
Сітсі, зачекай.
Зробиш мені послугу?
-Передай йому це. -Я тобі не допомагатиму.
Будь ласка.
Через тебе його вб'ють.
Будь ласка.
Чорт.
Перепрошую.
Чому ти так пізно?
Добре подумай, що ти робитимеш.
Як у старі добрі часи.
Зовсім не схоже.
Ти все ще хочеш мене забрати?
Усім серцем.
Думаю, він мене відпустить, якщо я скажу, що я чорношкіра.
Ні, не треба.
Не роби цього.
Усі знають, що їхня гордість більша за Джорджію.
Пообіцяй, що ти цього не зробиш.
Усім чорношкірим Джорджії буде важко, якщо вони дізнаються, що їх обдурили.
Якщо з тобою щось станеться, мене вб'ють.
-Ні. -То не кажи їм.
І я не можу…
Я не можу з тобою бачитися.
Тільки не так.
Байу, ти все, що в мене є.
Тільки з тобою я почуваюся в безпеці.
Це небезпечно.
Я не можу так зустрічатися з тобою.
А щоб утекти, мені треба зібрати грошей.
Тоді ми втечемо.
Треба припинити це, поки ми не маємо грошей.
Ти когось чекаєш?
Ні.
Джексоне, що таке?
Хлопчик-пральник.
Кажуть, він освистав твою дружину.
Це неправда.
Тут були лише ми з Сітсі.
-Хто міг таке сказати? -Я сказала.
Я бачила його.
-Син Гетті Мей. -Так. Це він.
Ходімо, брате. Зберемо хлопців.
Це не так. Він цього не робив.
-Кажеш, твоя мама бреше? -Так, бреше.
Ліенн.
Моя дружина завжди захищала чорношкірих.
Ходімо.
Кохана, я відвезу тебе додому.
Усе гаразд.
Ці чорношкірі втратили розум.
-Зупини їх. Маргарет… -Дорогенька.
На Землі немає сили, яка завадила б джентльмену з Півдня
захищати честь дружини.
Що ти накоїла?
Я бачила тебе.
Я їхала за тобою до млина.
Ти дозволила тій мавпі лежати на тобі.
Я тебе попереджала.
Ти нам не зруйнуєш це життя.
-Куди це ти зібралася? -Я розкажу їм усе.
-Усе! -Ліенн. Ні!
Де ключі?
Ти не розумієш, що цей чоловік нас уб'є?
Бачила ненависть до чорношкірих у його очах? Він це зробить.
Ти справжнє
зло.
Повернися в дім.
Сітсі.
Обов'язково напишіть мені, коли приїдете. Гаразд?
Так, мем.
І, Віллі,
не приймай того, що приймав, чуєш?
Усе гаразд, мамо.
Усе гаразд.
Прощавайте, міс Гетті Мей.
І дякую.
Айро.
До побачення.
Їдь!
Що з нею?
-Їдь звідси! -Сітсі, що сталося?
-Що? -Вони тебе шукають.
Хто шукає?
-Що сталося? -Її мама.
Її мама сказала, що ти її освистав.
-Ліенн, і… Просто їдь! -Де вона?
-Що з нею? -З нею все добре.
Вони не знають, що я тут.
А ти?
Я плачу шерифу. Усе буде гаразд. Сідай у машину.
Їдь! Вони не знають…
Їдь. О боже.
Господи.
-От що сталося. -Боже.
О боже.
Їх убили б.
Я знаю.
Ось вони.
-Де він, Гетті Мей? -Хто?
Не мороч голову. Твій син.
Ну, їх тут немає. Чого ви хочете?
Ти нам брешеш?
Ні, сер, шерифе. Вони поїхали зранку.
Поїхали на захід, здається. До Каліфорнії.
Спалімо будинок! Спалімо його! Так!
Не дозволяйте їм спалити мій дім, шерифе.
Я дала вам стільки грошей.
Стеж за язиком.
Його тут немає.
Спалімо будинок.
Його тут немає.
Перевіримо залізничний вокзал і автостанцію.
Навряд чи він далеко поїхав.
-Ходімо, хлопці. -Так, ходімо!
Прошу, Боже.
Сітсі.
Машин немає, тож, мабуть, його досі шукають,
але він утік.
Слава Богу.
Слава Богу. Я молилася.
Якби вони щось йому зробили,
я провела б решту життя у смуті.
І заслуговувала б на це.
Я звільняюся.
Ні.
Я не можу більше тут працювати.
Ніяк.
Вибачте, міс Ліенн.
-Успіху вам у цій боротьбі. -Прошу.
Якщо ти звільнишся, у мене більше нікого не буде.
Сітсі, не йди, будь ласка. Не залишай мене тут саму.
ТЕННЕССІ
Ти голодний?
Я не можу їсти.
Я хочу повернутися.
Я втік, як боягуз.
Я залишив їх там.
-Зупини машину. -Що?
Чекай!
Байу!
Ось.
Чекай.
Не так давно в Німеччині
нас із сім'єю відправила жити в гетто
німецька армія,
бо ми були євреями.
Умови були…
жахливі. Усе, що в нас було, вкрали,
а їжі не було. Усі голодували.
Якось нацисти розбудили нас криками:
«Прокидайтеся, євреї. Прокидайтеся, смердючі євреї».
Ми тоді не знали, що вони отримали наказ.
Кожного єврея, який не міг працювати, треба вбити.
Тож
вони обіцяли
переселити нас
у краще житло.
І ми всі сіли
у вантажні вагони, багато людей.
Багато людей
їхало кілька днів.
В одному вагоні.
Моя дружина й дитина були зі мною, і нас відправили
в ці
табори.
Там нас перевіряли,
чи здатні ми працювати.
Звісно, моя дружина Франка
не могла пройти перевірку, тримаючи дочку на руках,
тож вони застрелили її та мою донечку
в мене перед очима.
Мені від цього не легше.
Скажу тобі от що.
Іноді треба просто йти далі,
щоб повернутися на допомогу.
Я не зміг допомогти рідним.
Але я допоміг…
Я допоміг багатьом людям.
Твоя мама — розумна жінка. Вона вміє виживати.
І коли ти теж навчишся
виживати,
ти зможеш їй допомогти.
Їдьмо далі.
«КАПІТОЛ РОЯЛ» І РЕВЮ «КАВА З МОЛОКОМ» СЬОГОДНІ!
Люба мамо.
Ми приїхали в Чикаго.
Тут стільки магазинів і ресторанів.
Я в житті такого не бачив.
Айра так нервується через те,
що він називає «прослуховуванням».
Чекайте тут.
-Айро, ти наполеглива людина. -Так. Дякую.
-Це твої хлопці? -Так.
-Вони тут, і вони чудові. -Так.
У нас репетиція, подзвони в офіс через тиждень.
Так, гаразд, але я сподівався…
-Так, але ми… Вони… -Подзвони мені. Я зайнятий на репетиції!
Неймовірно!
Куди ти? Віллі!
-Де Віллі? Куди він пішов? -Не знаю.
Гаразд, іди. Заспівай.
Що? Я не можу співати тут. Це не джук-джойнт.
Послухай мене. Хочеш допомогти мамі?
Ліенн? Тоді співай.
Думай про неї, коли співаєш. Так.
Я…
Яку пісню?
Будь-яку.
Ту, що нагадує про неї.
Просто співай.
-Це все. Перерва. Ви молодці. -Іди.
Іди сюди. Не бійся.
Обережно.
Починай.
Поети кажуть
Що всі закохані сліпі
Але я закоханий
І я знаю, котра година
У Біблії сказано
Шукайте, і знайдете
Ну, я шукав
Який крутий був цей підйом
Знаєте цю пісню? Гаразд.
Моє життя схоже на погоду
Воно постійно змінюється
Коли вона поруч, мені сонячно й тепло
Коли вона далеко
То хмарно й дощить
Не ставтеся до мене
Солодко й ніжно
Так, як повинна вона
Мені важко
І це недобре
Моє бідне серце
Сентиментальне
Воно не з дерева
Мені важко
І це недобре
-Я смертельно боявся, Айро. -Ти молодець.
Я вже кілька тижнів тут співаю, але й досі тремчу. Як…
Як що?
Є листи від мами?
Я їй писав.
Ось.
Чому ти не сказав?
«Любий Байу, твоя мама попросила написати тобі листа.
Вона хотіла повідомити, що в неї все гаразд,
вона любить тебе й сумує за тобою.
Тут нібито все заспокоїлося,
життя нормалізувалося.
Вона просить не хвилюватися за неї. Дбайте про себе,
і вона сподівається, що у тебе з Віллі Ерлом усе гаразд.
Ми сумуємо за тобою і любимо тебе. Сітсі».
-Так, у неї все добре. -Так.
Так, слава богу.
Вона нічого не написала про Ліенн.
З нею все гаразд.
Я впевнений.
Так, треба надіслати мамі трохи грошей.
Написати їй листа.
Айро. Що це в біса таке?
Чому на афіші буде його ім'я?
Тут має бути Віллі Ерл Бойд. Не Байу.
Так. Люди приходять на твого брата.
Містер Карні каже, відколи він співає, аудиторія збільшилася на 30%.
Ти сказав, ми їм сподобалися і нас запросили у «Капітол Роял».
Ні. Їм сподобався Байу, його запросили у «Капітол Роял».
Ти пішов, пам'ятаєш?
Це було нелегко. Я домовився, щоб узяли обох.
-Тоді я сам поговорю з ними. -Не говори з ними.
Не кажи мені, з ким розмовляти.
Говори з ким завгодно, але не з містером Карні.
Не псуй нам цю нагоду.
Будь ласка.
Гей, не сердься на мене. Я нічого тобі не зробив.
Ні, ти хочеш стати старшим.
-Хочеш бути добрим слугою. -Ти знаєш, що Айра сам вирішує.
Так, і через Айру в мами виникли проблеми вдома.
Віллі Ерле.
У неї все було гаразд,
поки ти не почав ходити до тієї шльондри.
Назвеш її так ще раз,
-і я наб'ю тобі дупу. -За кого ти себе маєш?
-Це була моя робота. -Не кажи більше так!
Ти мене чуєш?
Ніхто не забирає в тебе роботу.
А що ти тоді робиш?
Розумієш, я доклав зусиль, щоб потрапити сюди.
А тепер
там, де має бути моє ім'я,
мій рідний брат напише своє.
Імені тебе позбавляє
та гидота, яку ти колеш у руку.
Африканській расі було б краще,
якби ти повернувся у Джорджію.
Хай би
повісили тебе.
Люба мамо.
У Чикаго в нас усе добре.
«БАЙУ БОЙД З ОРКЕСТРОМ»
При кожній нагоді я посилаю тобі листа. Сподіваюся, ти їх отримала.
Айра знайшов мені квартиру.
Бачила б ти її.
Гарне житло. Краще, ніж у нас там.
Кожного вечора черги в «Капітол Роял» стають все довшими.
Люди приїжджають з усього світу, мамо.
Бачила б ти тих білих.
Це нагадує мені часи, коли до тебе приходили чорношкірі.
Це вражає.
Так, це вражає.
Сподіваюся, ти отримуєш гроші, які я тобі посилаю.
Я посилатиму ще.
Мені дуже цікаво, як там Ліенн.
Я ні від кого про неї не чув.
Сподіваюся, з нею все гаразд і вона в безпеці.
ЗАПИС
Айра і містер Карні змусили мене записати альбом «Паперовий літачок».
Не дочекаюся, коли ти його почуєш.
Кажуть, він непогано продається.
Ми з Віллі Ерлом
постійно сваримося.
Через це я сумую за тобою ще більше.
І, мамо.
У нього великі проблеми.
Мені треба йти. Стукають у двері й кажуть «п'ять хвилин».
-Вибачте. -Усі квитки знову продані, мамо.
Саме так. Усі продані.
-Додамо ще концертів. -Хочу тебе побачити.
-Дякую! -Я сумую за тобою і люблю тебе.
-Твій син, Байу. -Квитки продані.
БАЙУ БОЙД НОВИЙ ХІТ ЧИКАГО!
Навіщо нам мелодія
Навіщо нам музика
Якщо вона не несе в собі щось солодке
Це не мелодія
Це не музика
Це щось інше
Те, що робить мелодію завершеною
Вона нічого не значить
Якщо в ній немає свінгу
Вона нічого не значить
Треба лише співати
Байдуже, ніжний ритм чи гарячий
Просто вклади в нього всю душу
Вона нічого не значить
Якщо в ній немає свінгу
Байдуже, ніжний ритм чи гарячий
Просто вклади в нього всю душу
Вона нічого не значить
Якщо в ній немає свінгу
Вона нічого не значить
Хай усі співають
Дякую, дуже вам дякую.
Привітайте міс Лору Брезель з африканським племінним танцем.
-Хто? Хто там? -Гетті, відчини двері.
Сітсі! Що ти робиш тут так пізно?
Нам потрібна допомога.
Навіщо ти привела її сюди?
Відвези її до лікаря білих.
-Допоможіть, пологи починаються. -Сітсі, навіщо ти її сюди привела?
Вона прийшла до мене в кухню, просила не будити Джона й маму
і не хотіла до лікаря.
Тягни її сюди.
-Дихай. -Мені так боляче.
Щось не так. Я знаю.
Сітсі, хай Джон відвезе її до лікаря.
Гетті, допоможи їй.
Гетті.
Гетті Мей!
Дихай!
Гаразд. Тужся ще раз, тужся як слід.
Ну ж бо.
Раз, два, три. Тужся як слід.
Боже мій!
Я переріжу пуповину, а ти відвези її до лікарні для білих.
Скажи, що вона народила там.
Лерой.
-Привіт! -Привіт!
Що ти тут робиш?
Привіт. Радий тебе бачити.
Так. Я приїхав у Чикаго до свого кузена
і почув по радіо, що ви виступаєте щовечора.
Так і сказали. Щовечора в «Капітол Роял».
Ви досягли успіху, так?
У нас усе добре. Сідай. Чудово виглядаєш.
Не так чудово, як ти.
Хотів би я послухати концерт, але нас туди не пускають.
Ні.
Віллі скоро прийде?
Так, щойно закінчить сет.
Так. Бачив мою маму перед від'їздом?
Ні, до неї більше не ходять.
Не ходять?
Після того безладу всі бояться.
Вона отримає гроші від мене?
Ні. Її пошту перевіряють.
Я чув, вона вирощує овочі на городі, щоб прогодуватися.
Можеш передати їй гроші?
Байу,
ти знаєш, що мені не можна давати гроші.
Я надто люблю вино й жінок.
А ще, кажуть, у Ліенн народилася дитина.
Так? Заходьте.
Перепрошую. Не знав, що у тебе гість.
Нічого.
Що таке?
Залиши нас удвох на хвилинку.
Звісно.
Байу, скажи Віллі, я біля чорного ходу.
Зачекай на мене. Я дам тобі листа для неї та Сітсі.
Гаразд.
Добрий вечір, сер.
Айро, мені треба взяти відпустку.
Що?
Моя мама в біді у Джорджії. Я поїду до неї.
Ти здурів? Ті люди хотіли тебе вбити.
Я знаю, що ти скажеш.
Але я все життя бігав.
Треба їй допомогти.
Байу.
Це все через мене. Моя мама — горда жінка.
А якщо ми…
Якщо ми дамо один концерт в її барі? Один концерт.
Люди знову ходитимуть до неї. Вона встане на ноги.
А ми одразу поїдемо.
-Я поїду й привезу її сюди. -Вона не захоче їхати сюди.
Мені треба туди.
Не думаю, що це гарна ідея.
Ти казав, я не схожий на того бідного чорношкірого, що поїхав звідти.
А якщо вони дізнаються?
Ти знаєш, що білих не цікавлять
чорношкірі, які співають у джук-джойнті.
-Ні? -Ні.
Я подбаю про маму.
Подобається це тобі чи ні.
Йдеться про твою маму
чи Ліенн?
Айро.
Айро, все буде добре.
А тепер іди й домовляйся.
Лише один вечір.
Ось твій лист.
Чому всі мої листи відкриті?
Вони такі приходять.
Купиш щось, Гетті?
Це був Байу Бойд зі своїм новим хітом «Паперовий літачок».
-Вітаю, міс Ліенн. Як справи? -Усе добре, містере Лінкольн.
Як дитина?
-Стає все сильніша. -Добре.
Це все?
Я більше не дам тобі в кредит.
Я завжди платила вчасно.
Ці кілька місяців — ні. Лише готівка.
Я заплачу.
Не можна бути доброю до цих людей.
-Що вас цікавить, міс Ліенн? -Лише це.
Я купила тобі продукти. Це найменше, що я можу зробити.
Ще я принесла тобі прання.
Хіба ти не чула? Білі більше не носять мені прання.
Якщо потрібна робота…
Я ніколи не працюватиму на кухні білих.
Я просто хотіла
подякувати за допомогу з народженням дитини.
У мене справи.
Я розумію.
Як твій син?
З ним усе гаразд.
А твій як?
З ним усе гаразд.
У нього батькові очі.
Я…
Я не хотіла, щоб так сталося.
Я постійно думаю про Байу.
Я щодня молюся, щоб у нього все було добре.
Від нього є новини?
Ні.
Як щодо листа?
Якщо я напишу йому листа, ти надішлеш?
Дівчино, ти здуріла?
Мого сина ледь не вбили через тебе.
Я кохаю твого сина.
То відпусти його.
Ти думаєш лише про себе.
Подумай про людей, яким ти завдала болю.
Що ти робила б, якби дитина була чорношкіра?
Що з тобою не так?
Забирайся звідси.
І забери свою торбу.
Моя дівчина завжди спізнюється
На кожне побачення
Але я її кохаю
Так, я її кохаю
Я підійду до її воріт
І спробую з нею поговорити
Бо вона мені потрібна
Я запитаю її
Ти моя мала чи ні?
Привітайте мого брата.
Те, як ти поводишся останнім часом
Пригнічує мене
-Що це таке? -А на що схоже?
Містер Карні незадоволений твоїм братом.
Він влазить у пісні, завжди запізнюється і так далі.
То поговори з ним.
Він щодня просить аванс готівкою.
Він винен клубу купу грошей.
Це та речовина.
Треба лише допомогти йому покинути це.
Якби це було так просто,
я б давно це зробив.
Хіба мій брат не чудовий?
Жінка — це істота
Що завжди була дивною
Коли ти в ній упевнений
Вона змінює думку
Ти моя мала чи ні?
Мабуть, моя мала знайшла когось іншого
Або моя мала й досі…
-Нам треба поговорити. -Не зараз.
Гей, Віллі.
Я поїду додому на день, щоб привабити глядачів до маминого бару.
Ти зі мною?
Так, Лерой розповів про її проблеми. Я поїду.
Їдемо через два дні.
Добре.
Ти це шукаєш?
-Чому ти береш мої речі? -Заспокойся.
Чому ти береш мої речі? Це тебе не стосується.
-Айра просить кинути це. -Ти говорив з Айрою?
-Я хочу допомогти! -Не треба.
Віддай мені мої речі.
Гаразд.
Віддай мені мої речі.
Краще віддай. Рахую до трьох.
Один…
Відчини двері!
Я тебе вб'ю.
-Віддай мені мої речі. -Гей!
Віллі.
-Байу. -Ні, він забрав мої речі.
Так, Байу, віддай йому, будь ласка.
Віллі, будь ласка.
Добре.
Що це, в біса, таке?
Ви здуріли?
Айро. Я більше цього не терпітиму.
Тебе звільнено.
-Чекай? Що? -Ти мене чув?
-Ні. Це він почав. -Забирайся звідси.
-Ти не знаєш… -Айро.
Айро.
Ти дозволиш йому звільнити мене через цього козла?
Ми були разом ще задовго до його появи.
-Ти мене знаєш. Ми… -Гей…
Я не можу тобі допомогти.
-Але ж я допоміг тобі, так? -Так.
Я тобі допоміг, а ти дозволиш йому зробити це зі мною?
Гаразд.
Ти мене підставив.
Зупиніть їх! Ні!
-Годі! -Ні. Ти мене підставив.
Ти робив це з дитинства.
Ні.
Не сумнівайся, покидьку.
Це ще не кінець.
Я тебе ненавиджу.
Доброго ранку.
-Сітсі, поглянь на нього. -Що таке?
Здається, він темнішає.
По-моєму, він не змінився.
Такий самий, як учора і позавчора.
-І за день до цього -Ні, Сітсі.
Здається, він темнішає.
Заспокойся.
Принести тобі щось?
Ні, я не можу їсти.
Прочитай і поверни мені.
«Люба Ліенн.
Я буду через тиждень у суботу.
Готуйся та їдьмо зі мною.
Я не буду з тобою сперечатися,
ти поїдеш зі мною.
Сітсі скаже, де ми зустрінемося».
Він їде по мене.
Він приїде по нас.
Добре, що Байу зробить це для тебе, так?
Мені це не подобається.
Хай їде звідси, щойно закінчить.
Клейтони точно не знають?
Дитино,
вони керують цим містом, їм ніколи думати про нас.
Ти ж не сказала їй, що Байу приїде?
-Вибач, Гетті. -Навіщо ти це зробила?
Він має право знати, що це його дитина.
Хай тримає рота на замку.
Віллі Ерл тут?
Віллі, прокидайся.
-Що ти робиш у мене вдома? -Ходімо. Ну ж бо. Ходімо.
-Куди ми йдемо? -Ми поїдемо до мами. Ну ж бо.
Вставай.
Але ж мама тут?
Ні, вона у Джорджії.
Ми поїдемо до неї. Ну ж бо.
-Ну ж бо, Віллі. Одягайся. -Вони тебе вб'ють.
Одягайся.
Вони тебе вб'ють.
Я буду радий, коли вони це зроблять.
Ненавиджу тебе, чорношкірий.
Мене звільнили через тебе.
Ні, тебе звільнили через те лайно, яке ти вживаєш, Віллі.
А тепер сідай. Так.
Так. Ти мені заздрив. Я поїхав з ним у Чикаго.
А ти залишився удома з мамою.
Ти напівкровка.
Ясно? Ти. Мій тато не твій тато.
Мій тато всього мене навчив.
Він навчив мене грати.
Навчив мене колотися.
Годі.
Його застрелили на моїх очах.
Його мізки заляпали мене.
Іноді я шкодую, що був із ним і бачив те, що бачив.
Мабуть, мама любить тебе більше.
Мій тато…
Тато любив мене більше, ніж тебе.
Ну гаразд.
-Ходімо. -Зачекай.
-Я не можу піти без своїх речей. -Я куплю тобі. Ходімо.
Де моя труба?
Гаразд. Вона тут. Ходімо.
-Мамо. Привіт, мамо! -Байу!
Який ти!
-Я так за тобою скучив, мамо. -Я теж за тобою скучила.
Віллі Ерле.
Привіт, мамо.
Боже мій. Ти такий красень. Ти багатий!
Іди сюди. Я радий тебе бачити, Сітсі.
Паперовий літачок, 00:30, автобус.
Гаразд?
Айро.
Міс Гетті Мей.
-Це мій гурт. -Мем.
Айра зібрав їх для мене.
Розташовуйтесь.
Часу обмаль. Скоро стемніє.
-Куди ти, Віллі? -Мені треба подихати повітрям.
Вибачте, сер.
Чого ти хочеш, хлопче?
Я хочу сказати…
Ви шукали чорношкірого на ім'я Байу, сер?
Дякую, що прийшли сьогодні. Справді.
Знаю, вам цікаво,
який сюрприз ми підготували.
Ну, ось і він.
Мої сини тут.
Байу та Віллі Ерл.
Дякую всім.
Дуже вам усім дякую.
Радий вас бачити в барі «У Гетті Мей».
Заспіваймо, мамо. Ну ж бо, гурт.
Моє серце важке, як свинець
У мене в душі блюз
У мене в ліжку каміння
Алло?
Ні. Привіт, Джексоне.
Усі, кого я бачу
Чомусь нападають на мене
І кладуть каміння в ліжко
Я плачу цілу ніч
Як я можу заснути
Якщо у мене в ліжку каміння?
А тепер ти, мамо.
Моє серце важке
Важке, як свинець
Бо блюз…
Куди це ти зібрався?
У туалет.
Охоронці чекають біля машини. Вони підуть із тобою.
Я вмію його тримати, Айро.
Вони підуть із тобою,
а коли ти повернешся, ми поїдемо.
Добре.
Гаразд.
Цілу ніч
Гей. Я просто йду в автобус. Усе гаразд.
Ліл Енн…
Привіт.
-Я скучив. Я так за тобою скучив. -Я скучила за тобою.
У тебе є син.
-Сиди тут. -Ні, залишся.
Я повинен піти туди. Я не дозволю скривдити маму.
-Будь ласка, залишся. -Я більше не хочу тікати.
Ні, не треба. Не йди.
Ліенн, будь ласка.
Ні. Будь ласка.
Ні.
Джексоне.
Ось він!
-Хапайте його! -Послухайте.
Це все… Стривайте!
Чекайте. Стійте!
Віллі Ерл.
Його забрали в поле!
О боже! Що?
Зріжте його!
Де ти був?
Вибач, я затримався.
Ну, твоя мама сидить тут уже кілька годин.
І слухає ту саму стару пісню.
Ти — пісня
Яку я хочу ще раз почути
Ти — світло
Яке я шукаю
Вона сьогодні мало говорить, містере Джонатан.
Міс Ліенн.
І ти
Ваш син тут.
Я доведу це до кінця
Міс Ліенн.
І все життя
Це Джонатан.
Посилатиму паперові літачки
На Місяць
Молитимусь, щоб вони долетіли до тебе
Я проведу решту днів
Божеволіючи через тебе
Посилаючи паперові літачки
На Місяць
Кохання таке божественне
Усі наші спогади переплелися
Я знайшов правду
У твоїх медових очах
І хоча минуло багато часу
Я й досі згадую твою усмішку
Щоночі перед сном
Я бачу тебе уві сні
Десь у гіллі дерев
Я все життя
Посилатиму паперові літачки
На Місяць
Молитимусь, щоб вони долетіли до тебе
Я проведу решту днів
Божеволіючи через тебе
Посилаючи паперові літачки
На Місяць
Переклад субтитрів: Марія Цехмейструк