Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX ПРЕДСТАВЛЯЄ
Привіт, це Боб.
Я зараз зайнятий і не можу відповісти. Лишіть повідомлення.
Привіт, любий, я закінчила дослідження.
Отримала їх. Вони такі гарні.
Завезу їх у лабораторію - і скоро буду вдома.
Я скучила.
Можеш нарешті зарядити телефон? Бувай.
-Дякую. -Дякую, гарного дня.
-Бувайте. -Бувайте. Гарного дня.
Алло?
Пані Кашо…
Я на хвилинку.
Клич поліцію.
-І швидку. -Гаразд.
Так!
Бобе?
Кейт!
Не можеш узяти телефон, бо зайнятий чим?
Я можу пояснити!
Що ти тут поясниш?
Паскудний козел!
Кейт, не треба!
Брехливе лайно!
Кейт, ні…
Як ти міг?!
Не роби цього.
Ти брехло!
Люба, прошу.
Боже, повірити не можу!
Слухай, не…
Ні, Кейт! Усе не так!
Ти шматок лайна! Повірити не можу!
Я займаюся дослідженням, а ти забавляєшся!
Кейт, ні, Кейт!
-Що? -Англійською, будь ласка.
Мудак! Брехун!
-Стояти! -Спокійно, пані! Спокійно.
Ходімо.
Спокійно.
Ідіть.
Ворушіться!
Відпустіть мене!
Звідки вона?
-З моїх місць. -І де ж твої місця?
У пеклі?
Гірше.
У Закопаному.
Ми мали разом урятувати світ.
Але не вийшло.
Час повертатися додому.
Три роки тому нас назвали
меблевою фірмою з найшвидшим розвитком.
Два роки тому наші меблі виграли золоту медаль на виставці в Мілані.
Рік тому…
Пані Агато. Я бачу, у вас успіх за успіхом.
Як у прем'єра по телевізору.
Тому, пане голово, нам потрібна нова кредитна лінія
для подальших інвестицій.
Я розумію, але…
Боюся, якщо я вийду на вулицю,
не побачу черги вантажівок, що чекаю на меблі. Саме так.
На жаль, цей ваш чудовий корабель - наче «Титанік».
Його врятує лише диво.
Про це я і хотіла поговорити.
Яка ж ви вперта.
Це…
Ні, не може бути.
Й однак.
Ні. Поклади цієї сировини рідкісніші за…
Не знаю. За діаманти.
Так сталося, що один з них уже практично мій.
Це значить, ви знайшли в землі справжній скарб.
Колекція Дубая.
Замовлення на 15 мільйонів євро.
-Від кого? -Клієнт із Затоки.
З відомим подвійним прізвищем.
Звісно, я б могла пошукати інвестора,
але мій любий покійний батько завжди покладався на ваш банк.
Ваш батько був…
видатним бізнесменом, провидцем.
Добре, пані Агато.
Ще одне питання.
Хіба половина цієї компанії не належить вашому…
як би це м'яко сказати…
нерозважливому брату?
Чуваче! Я не знаю, хто ти й чого хочеш!
Це помилка!
Гаразд, скільки?
Десять? Двадцять? Тридцять?
Курва! Чого ти такий нервовий?
Чого ти? Гаразд! Тридцять.
Я все виплачу!
-Десять! -Що?
Я ще ніколи не був винен мільйон!
Це через Марокко?
Але я платив частинами.
Може, не все, але це не мільйон!
-Ти маєш тиждень. -Два!
Десять мільйонів!
-Маєш тиждень. -Так.
Сестро, привіт.
Я повернувся!
Як це - «чому»? Скучив за тобою.
Може, зустрінемося, побалакаємо?
Я можу приїхати, коли скажеш.
Люблю тебе!
От чортівня!
Що це на тобі?
Що? До нас їде важливий гість,
я маю виглядати елегантно, хіба ні?
«Рітц» у Парижі елегантний.
Запевняю, там людей не вітають у таких костюмах.
Експерт… із французького життя.
Якщо такий розумний,
чому не поїдеш у Париж подавати суп з квашеною капустою?
-З жалю. -Ой! З жалю.
Так! Бо ніхто тобі не допоможе доглядати за цією халупою.
Ще одне слово.
Їде твій орел.
Де ти паркуєшся?
Де голова?
Як де? Ззаду.
Це твоя голова ззаду!
Одягни голову й перепаркуйся!
Тату, ми з Франеком хотіли поговорити з тобою перед роботою.
Гаразд, люба, після роботи.
Тату, послухай…
Я ж кажу, після роботи.
Їде!
Франеку, ходи, усі по місцях!
Давайте, по місцях!
Кажу тобі, Єндруше, коли я обдурю цю міську,
ти мені дякуватимеш до кінця життя і забереш свої слова.
Вітаємо на нашому курорті!
-Добридень. -Заходьте. Сердечно вітаємо.
Проходьте, пані президент. Щиро вітаємо.
Говоритимемо тут?
Навіть в аеропорту Бангкоку тихіше.
Для ВІПів є ВІП-кімната.
Прошу, пані президенте, сюди.
Пані президенте, вітаю.
-Я тут, печаті й бланки зі мною. -Що тут робить цей пиятик?
Образа чиновника суворо карається.
Єндруше, облиш.
Пан референт пильнуватиме формальності, щоб я вас не ошукала.
Ошукати? Де там, пані президенте!
У нас ніхто нікого не ошукує.
Сюди, пані президенте.
Чудово! Сюди.
Сюди, пані.
ЗАЛІЗНИЧНИЙ ВОКЗАЛ
Чекайте. Я зараз.
Боже бережи! Допомогти з багажем, відвезти?
-Ні, дякую. -Гарній жінці не пристало тягти це.
Відвеземо куди треба, знайдемо вам житло.
-Буде недорого - сьогодні знижка. -Прибережіть це для міських.
Ти! Міський!
Дивися, куди їдеш! Це Закопане, а не шосе!
Мало не вбив.
То ви продаєте мені цю долину.
Так, пані президенте.
Усю її!
Згідно з земельним реєстром номер 567 на 89
на 45 на 36, датованим…
-Так! -Момент!
-Шістнадцятого грудня… -Тату! Можна?
Не зараз!
-Долина має… -Хіба я ще не підтвердив?
-Але я не підтвердив. -Я ось тобі зараз підтверджу!
-То так чи ні? -Фактично…
Пані президенте, сідайте.
Ми можемо підписати угоду вже сьогодні.
Не можемо.
Я нічого не продаю.
-Що? -А отак!
Ще зранку продавав, а тепер якісь проблеми? Що таке?
Мама народила мене на цій землі. Я сентиментальний.
Тебе народили в лікарні в Закопаному, ідіоте!
Пробачте, пані президенте. Хвилиночку.
Здурів? Ти бачив ціну? Нулі від нас до Сопоту.
А я чхати хотів - мені не подобається ця баба!
Вона нас не поважає. Нічого я їй не продаватиму!
Тату! Можемо поговорити?
Ні, не можете!
Не вказуй моєму сину, що він може, а чого ні!
То можемо чи ні?
-Можемо! -Не можемо!
Я знаю, чого ти так!
Сердишся, бо моя половина буде більша!
Може, і більша, але без моєї нічого не варта!
Я вагітна!
-А ось і ні! -Тату!
Тут від тебе мало що залежить.
-Від кого? -Від нього.
Я не згоден!
А я згоден!
Ти не вийдеш за цього голозадого!
Не кажи так про нього.
Сама вирішу, за кого виходити.
Спали хоч пів Підгалля. Поважай моє рішення, чорт забирай!
Франеку, ходімо.
Але…
Моя кровинка!
Скоріше, моя.
Скоріше, її мамина.
І мій син не голозадий,
а найкраща партія на Підгаллі.
Зараз побачиш.
Пані президенте.
Я так розумію, ситуація змінилася, і ви вирішили продавати.
-Усе до останку! Так! -І сестра теж згодна?
Чия сестра?
-Його. -У нього немає сестри!
Ну як це?
Половина земель і будинку пана Єнджея належать їй.
Ні, вона поїхала.
-Є сестра? -Ні!
-Вона в Чикаго. -Але їй усе одно належить земля.
Ні. Вона тут ні до чого.
-Документи так не кажуть. -А я кажу!
Так! Вацуш свідок. Земля і будинок мої.
Чесно, пані президенте, усе належить йому.
Яка земля? Який будинок?
Кашка?
Ця жінка - велика риба в бізнесі!
Можна сказати, кит.
Це величезний шанс!
Шкода не скористатися такою бабою.
І нагодою.
Так, дуже шкода.
Я знав, що ми домовимося як брат і сестра.
Не домовимося.
-Ключі. -Нема.
-Завжди були тут. -А зараз нема.
Кашко, ти казала, що не повернешся.
Повернулася.
Добре, що ти радий. Перепрошую.
-Кашко! -Бачиш?
Гуралів навіть кока-колою не виведеш.
У вас є тиждень.
Або продаєте мені всю долину,
або не купую нічого.
Пані, хто сказав, що я не продаю?
Треба буде - ще й Крупувки додам.
-Така можливість! -Це твоя родина!
Щоб її!
Чорт!
ВИКЛИКАЄ: БОБ
Дивись, куди преш!
Спокійно. Нічого ж не сталося.
Нічого?
А валіза?
Розбита валіза краща за розмазаний труп на дорозі.
Чого ви всі ходите проїзною частиною?
Ти могла мене вбити.
Але не вбила.
Ти цілий.
Травми після таких аварій можуть проявлятися через якийсь час.
Але це можна перевірити.
За кавою.
Давай?
Ну!
Чому ж ні?
Ну нехай.
Розслаблена і, як завжди, божественно гарна.
Облиш.
На мене твої лестощі не діють.
Дурень!
Але твій улюблений дурень.
-Скільки цього разу? -Сестро.
Ти мене ображаєш.
У тебе знову проблеми.
Скоріше, шанс усього життя.
Знов?
Цього разу все інакше. Я можу заробити купу грошей.
Але, як ти кажеш, я вчуся в найкращих.
-Щоб отримати, треба віддати. -Скільки?
-Десять. -Тисяч?
Мільйонів.
Ти жартуєш?
Повір, сестро, це зовсім не жарт.
-У мене немає десяти мільйонів. -Ти щось придумаєш.
Мені потрібна застава.
Твої акції компанії. Передай їх мені.
Ти жартуєш?
Це зовсім не жарт.
Заробиш гроші, виплатиш борг - повернеш свої акції.
Я тебе не грабую, а допомагаю.
Ось документи. Підпиши.
Отримаєш гроші…
коли дещо зробиш для мене.
Що?
Я хочу купити тут землю. Збудувати дім.
Одна гураля створює мені проблеми. Її треба приборкати.
Хочеш купити тут землю? Збудувати дім?
Ти ненавидиш гори.
Люди змінюються.
Гей, гори й долини Я б укрила вас золотом
Якби ви мені повернули
Літа молодії
Якби ви мені повернули
Кашку мою
Ох ти селючка.
Усе Підгалля дзвенить, що ти повернулася
і вже наробила справ.
А до мене досі не прийшла. Ох, селючко!
Так не годиться!
Я така рада тебе бачити!
Ну все. Заслиниш мене.
Ну ж бо, дай на тебе глянути.
Виросла.
Але така худа!
Як я і думала.
Я два дні шукала все, що тобі до смаку.
Звідки ти знала?
Такі речі просто знаєш, селючко.
Я принесла жентицю.
І ще дещо.
Ти це любиш, а в Америці такого немає.
Ось. Пий.
Яка твоя жентиця смачна.
Аякже.
Ну що?
Я ж казав? Поїде швидше, ніж приїхала.
Насиділася тут?
Ага. Так насиділася, що капець.
Дай гляну.
Боже, як я за цим сумувала.
Я за ці роки теж скучила.
Але тепер ти тут.
Ну, то що ти плануєш, селючко?
Почну все спочатку.
Заведу пасіку.
З тих двох старих вуликів?
Це лише початок.
Початок величезної цифрової пасіки.
-Чого? -Цифрової пасіки.
Ти…
Ти хочеш устромити чипи бджолам у зади?
У вулики.
Я з ними працювала в Штатах.
Датчики реєструють вологість, температуру, стан бджіл,
звук і рухи рою.
Відправляють дані в хмару для аналізу.
Приєднаються сусіди, потім усе Підгалля. У мене буде центр управління.
Хтось передивився американської наукової фантастики.
Цей твій…
центр управління. Г'юстоне!
Де він буде? У тому старому сараї?
Так! Під'єднаю до мережі й електрики. Буде чудово.
Можливо. Гей.
На ось.
Даю тобі свого коня.
Ходячи пішки, ти свій Г'юстон не побудуєш.
Вона не вшивається.
Прокляття!
Я знав,
що у твоїй родині баби вередливі.
Це в моїй родині баби вередливі?
А що, у моїй?
Чекай-но.
Пробач, я забув.
З ким утекла твоя баба?
З кухарем?
З офіціантом!
Це ще гірше.
Вона хоча б не втекла в Америку, як твоя.
Може, вона й утекла в Америку.
Але це не твоя справа. Не лізь до нас!
Ти на мене кидаєшся, дурню?
Зараз як дам тобі!
Я з тебе осципек зроблю!
Де ти його ставиш, бовдуре?
Гей!
-Це ти? -Це ти?
Що ти тут робиш?
Я? Це ти ставиш намет на моїй землі!
Це приватна власність!
Сідай на свій мотоцикл і забирайся звідси!
Мотоцикл зламався.
Вранці відремонтую і поїду.
Ти збираєшся провести в цьому ніч?
Він уже не раз рятував мені життя.
На Алясці, у Гренландії, у горах Пакистану.
Дай угадаю. Експедиція на Нангу?
Я майстер виживання!
-Ні! -Ні!
Гаразд!
Заходь до мене. Умови спартанські,
але просушиш одяг і вранці викличеш допомогу.
Дякую,
але немає нічого кращого за ніч під зірками.
Особливо для ведмедів.
Тут є ведмеді?
Шістнадцять.
Невелике стадо на межі вимирання. Мабуть, голодні після зими.
Чекай!
Гей!
Яка халупа.
Тобто стиль трохи сільський.
Познайом з твоїм дизайнером.
Сподіваюся, якийсь ревнивий гураль не кинеться на мене із сокирою.
Роздягайся.
Що, отак одразу?
Ми ж для того тут.
Чом би й ні?
Тобі треба зігрітися.
-Я знаю найкращий спосіб. -Я теж.
Тебе щось зупиняє?
Можливо, раптовий приплив жіночого лібідо.
Роздягайся.
А може, трохи поговоримо?
Ні.
Добре.
Прелюдію можна й пропустити.
Для мене це не проблема.
Я за.
Можливо, я не в кращій своїй формі,
але внизу все в ідеальному стані.
Знімай усе.
Гуральський темперамент, добре.
Мені подобається.
А як що, я готовий.
Це підійде.
Любиш перевдягатися?
Хочеш, щоб я був твоїм… Яношиком?
Добре. Отримаєш свого… Яношика.
Гей!
Ну що?
-Ти дзвонив? -До кого?
Як це - до кого?
-До того, хто забере твій мотлох. -По-перше, це не мотлох.
По-друге, варіантів небагато.
По-третє, телефон здох.
Він теж був з тобою в горах Пакистану?
Буквально. Кілька експедицій.
Я три рази викликав рятувальний вертоліт.
Англійцям. Вони були непідготовані.
Сигналу немає.
Добре, уранці відремонтую мотоцикла
й поїду далі.
А ти не боїшся жити тут сама?
А чого боятися?
Того, що якось уночі на мене звалиться якийсь псевдоальпініст із Варшави?
До того ж, не пам'ятаю, щоб я тобі казала, що живу тут сама.
Так-так.
А я думав, тут немає таких жінок.
Гарних.
Незалежних.
Таких, щоб не боялися ведмедів.
Щоб ще й робили смачні лікери.
Айвовий?
З дягелю.
Гуральський. За бабусиним рецептом.
Найкраще зігріває ноги.
А з цієї пляшки вживала бабця перед смертю.
Чому ти одразу не сказала?
-Є активоване вугілля? -Заспокойся.
Ти не перший, кого він спокусив.
Були й інші?
Вони вижили?
Переважно.
Хоча ні. Двоє осліпли.
Але тільки на місяць.
За домом є сарай.
Потрібні дрова для каміна.
-Чекай. Тримаєш? -Тримай!
-Тримай! Чорт, важкий. -Разом!
-Ти куди? -Чекай!
От прокляття! Не туди!
Іди туди! Куди ти?
-Сюди. -Бовдуре, чекай.
Вітер!
Куди ти йдеш?
Тримай.
А це ще що?
Гей!
Ви що? Крадете собачі будки?
Які будки?
-Це вулики, йолопе! -Ти його знаєш?
-Геть звідси! -У нього сокира! Драпаємо!
Ти здурів?
Що ти робиш?
-Це не я! -А хто?
-Дух гір? -Панянко! Я захищав твоє майно.
-Я бився в бурю і шторм! -Твій одяг сухий.
Забирайся звідси!
Іди звідси!
Пішов!
МЕДИЧНИЙ ЦЕНТР
Виперся з-за рогу як кретин.
Здається, більше схоже на роги кози.
Буйвола!
На шоломі. Як на фурі.
У мене був схожий бій у подорожі на Аляску.
-Аляску? -І в Канаду.
О ні. Що це?
А це що?
-Що? -Це. Алергічна реакція.
У такому місці! Це може бути небезпечно.
Я рекомендую цілодобовий нагляд.
Я скоро закінчую, можу…
Я не можу.
Мені завтра на Мніх.
Треба перевірити обладнання.
-То, можливо… -Дякую.
Ми могли б піднятися на нього разом.
Дякую!
Який красень!
Добрий вечір. Я вже зачинялася, але заходьте.
Кажу тобі.
Треба знайти їй чоловіка.
Щоб він її кинув, як її… американський Роб.
Боб.
Боб, Роб - один хєр.
Суть у тому, що коли він її виведе, її нудитиме від Підгалля,
вона не зможе дивитися на цю гарну землю, і вона знову поїде.
Чудово. Але схоже, вона вже когось знайшла.
І він прогнав нас, а не її.
Бо це був не наш! Якийсь чужак.
Мабуть, словак.
Який словак?
Тобто - який словак? Зі Словаччини.
Кажу тобі.
Треба знайти когось свого.
Він прожене словака,
звабить її, а тоді кине.
Геніальний план.
Але де ми знайдемо такого камікадзе?
За гроші
до нас приїде навіть Бред Пітт.
Керівнику.
Кави, будь ласка.
Що? Важкий ранок?
Ранок, день, ніч - усе непросте.
Порівняно з цим місцем, пекло - це відпустка.
Принаймні краєвид кращий.
Можливо, але гори його закривають.
Кажу тобі, забирайся звідси.
Порада того, хто нанюхався гуральського гівна.
Керівнику.
Що скажеш? Ще по одній?
Одразу скажу… це…
справа непроста.
Що ти кажеш?
Дуже… проста.
Скажу прямо. Мені ніхто не вказуватиме.
І не стоятиме наді мною.
Що я роблю - це моя справа.
Тобто ти згоден?
Ні.
Як це - ні? Але ти щойно… Чому ні?
Бо ні.
-Це моя сестра, Кашка. -Сестра Єндруша. Кашка з Америки.
-Кашка? -Ну.
То ви про Кашку?
Я до неї в школі тричі підкочував.
Два рази ледь не викликали швидку.
А третій…
Вам краще не знати.
Самі брехуни та шахраї.
Жінка тут живе, Мариля. Каже, здає кімнати.
Але за рік жодного туриста. Чого?
Думаєш, я не знаю, чого?
Я не знаю, чим вона займається?
Наливку робить без ліцензії.
Я б їй допоміг з документами. І що? І нічого!
Але найгірше…
Найгірше…
це гуральське диско-поло.
Приїжджають на Новий рік.
І горланять: «Закопане! Поїхали!» - Ну то їдьте, курва!
Але це закінчується. Тоді вони йдуть до мене, і що?
«Влодеку, поможи, зроби щось».
А ті двоє… Хто вони?
Ці два орли.
Шукають, хто приборкає сестру вусатого,
бо та не дає продати землю.
Кашка - не звичайна дівчина, ти розумієш? Не звичайна.
Я чув, шукаєте спеціаліста?
Щоб я всрався!
-Словак! -Словак!
Словак?
Я так розумію, панове не зацікавлені.
Чекай-чекай!
Хто сказав, що ні?
Сідай.
Отже, ти турист.
Тут випадково, так?
Кочівник, так би мовити.
І Кашка просто так пустила до себе в хату?
У неї до мене слабкість.
Брехня! Ні до кого в неї слабкостей немає.
Він бреше, аж під ним мости ламаються. Він підставний.
Це наш камікадзе!
-Ні - то ні. -Ти берешся за роботу?
Залежить.
Скільки?
Скільки часу? Тиждень.
Часу… Скільки грошей?
Спеціальна пропозиція, за мій кошт.
Але зробимо по-моєму.
Ніхто не має знати, що ми пов'язані, і ви мені розповідаєте все.
Без дурниць.
Ніколи в житті.
Чекай.
Ти знатимеш стільки, скільки треба.
Гураль ще ніколи не сповідувався міському.
Ось наші умови.
Давай!
-Доброго ранку. -Доброго! Давай!
Усе, стоп.
-Мені потрібно дерево на гонти. -Ні, у нас нема.
-Як це - нема? -Нема.
-У вас же ціла купа. -Усе продано, пані.
А можете порадити того, хто ремонтує дах?
Дах… Ні.
Усі робітники зарезервовані до січня наступного року.
-Тут був мій брат? -У тебе є брат?
Який брат?
Ви його добре знаєте.
Це майбутнє бджільництва.
Я працювала над таким у Штатах.
Ні. То американські штуковини.
Вони наші! Їх придумали поляки в Кремнієвій долині.
Ці розумні вулики можуть урятувати бджіл від вимирання.
Слухай. Ще не народилася така баба,
що казатиме мені, як керувати пасікою.
Свою заведи.
І заведу. Не дивуйтеся. Я беру ці вулики. Усі.
Їх уже продано.
Зрозуміло.
Що? Ти знущаєшся?
Ще сотню.
Обдираєш своїх же?
Витрати на бронювання.
Маєш сотню?
Сотня є?
Що?
Грець із ним. Ось.
Дякую.
Присягаюся, якщо побачу тебе тут ще раз, отримаю дозвіл на зброю.
Підгалля - не Дикий Захід, щоб спочатку стріляти, а потім питати.
Я тебе здивую.
Де ти їх узяв?
Подобаються?
Ні.
Погана якість. Кепська деревина.
Отже подобаються.
Це на знак примирення.
Замість тих, що ти втратила.
То це була твоїх рук справа!
Я цього не казав.
Що ти робиш?
Злазь!
Заспокойся. Я займався столярством.
В Албанії будував міст через дику річку.
До мене цього тижня прийде професіонал.
Кілька ударів молотком, пара цвяхів - і готово.
Зрештою, я не дам, щоб на твою голівку цей тиждень капав дощ.
Але погода буде гарна!
Злазь!
Що?
З тобою все гаразд?
Залежить від того, чи зробиш ти мені рот у рот.
-Усе нормально! Підйом! -Дихати не можу!
Що таке?
Боже!
У мене в очах паморочиться.
Не рухайся. Можливо, це хребет. Викличу швидку.
Ні! У мене була травма того разу.
-Я боюся швидких. -Що?
Добре. Я не застрахований.
Хочеш платити? Гаразд.
Це твої дах, драбина, робітник.
Я б на твоєму місці подумав.
Так. Я просто
трохи полежу.
Зараз усе пройде.
Хоча, можливо, зручніше було б у домі.
Так. Вдих, видих. Вдих…
Підводься. Поволі.
Поволі.
Сюди.
Зможеш сам лягти?
Я б краще…
Добре. Я пожартував.
Але… мені й звичайного дивана вистачить.
Боже.
Добре. Я принесу подушку.
Так.
Ти ще проситимеш, щоб я лишився.
Ти ще проситимеш
викликати швидку.
Гей!
Схоже, мені потрібна допомога.
Агов!
Я повернулася.
Я думала про те…
що може зробити тобі добре.
Справді?
Або скоріше…
хто.
Є в мене кілька ідей.
У мене теж.
А ось і я.
Це він?
Гаразд. Роздягайся.
До трусів. І на стіл.
Додамо отруту гадюки!
Кінський гній!
І стару…
Давай інший пристрій.
І розслабся!
Ось! Так!
Отак!
І ще, отак!
Куди це ти? Я не закінчила.
Ану, на стіл!
Дякую, пані. Не треба.
Мені вже краще.
Біль минув.
Дякую!
Нема за що.
Я давно так не веселилася.
Який красень.
Це він поставив намет перед твоїм домом?
Так. Альпініст із Варшави.
Тепер він точно не повернеться.
Ну гаразд. Пакуймо все.
Так, пане голово, ми готові запускати виробництво.
Потрібно лише…
Договір кредитування вже в мене на столі.
Чудово.
Коли ви зможете вивільнити кошти?
Щойно підпишете договір на продаж землі, пані Агато.
-За кілька днів. -Добре.
Гаразд, я чекаю. До побачення.
До побачення.
Патріку?
Як там наші справи?
Що?!
Даю тобі три дні.
Я хочу ту землю за три дні.
Дідько.
Спокійно.
Спокійно, тваринко. Так.
Дайте вгадаю. Ніч у лісі?
Нема про що говорити.
Для чоловіка це нормально.
Он як?
Навіть для такого тендітного?
Скоріше, жорсткого як в'ялене м'ясо.
Я казала, що в мене докторська з алергій? Я б могла…
Залюбки. Але іншим разом.
Так? Коли?
-Але… Що… -Бувайте!
Тут є задні двері?
Задні двері? Не знаю.
Що? Через вікно?
Але… Що…
Ну…
Думає, він Зорро.
Підігріє апетит, а я потім давай собі раду.
О. Доброго ранку.
Заходьте.
Не соромтеся. Я ж бачу, що ви тут уже вдруге. Прошу.
Проходьте.
Так.
Сідайте.
Ну. То із чим у нас проблеми?
Ну… Не могли зустрітися в менш дурному місці?
Ну все.
Як справи?
Так, як і домовлялися.
То щось було. Осідлав?
І як воно?
Мою сестру? От я тобі…
-Раптом почав думати про неї? -Панове.
Це сталося…
Майже.
Але виникли ускладнення.
-Я знав. Знов його випхала. -Експерт із Варшави - і глянь.
-Не може затягти жінку в ліжко. -На неї ніщо не діє.
Вона геть не така.
Не така… як інші.
-Звісно. Моя кровинонька. -А наші інтереси, бовдуре?
Де, кажете, вона буде завтра?
У Марилі. Вони всі… збираються там.
А де тут міська рада?
-Там. -Там.
Ти чого? Там!
Могла б уже зареєструвати свою винокурню.
Яку винокурню?
Це не винокурня.
Просто виготовлення традиційного дягелевого лікеру для приватного вжитку.
Так. Вип'ємо. Тримай.
Може, мені за це ще податки платити?
Чому? Мені Брюссель дав рецепт?
Це мій лікер і нічия справа. Будьмо!
Пиймо!
-Кашко! -Ягодко!
Ти так виросла!
Я приїхала.
-Так. -Вибач.
Шістнадцять зупинок попісяти.
Сечовий міхур відновиться. З рештою може бути гірше.
Мариля сказала, тобі знадобиться айтішник.
Я три роки вчилася в Кракові. Я тебе влаштую?
Напишу такий код для тих вуликів,
що дочки Вавилона червонітимуть, але лише
якщо розповіси про свого нічного вершника.
Про кого?
-Що? -Про красеня-мотоцикліста.
Годі. Не такий він і красень, нема чого казати.
Але й не дурний.
А ти звідки знаєш?
Був у мене.
Пан Я-стрибнув-з-вершини-світу,
а-потім-плавав-з-дельфінами-в-Коста-Риці.
-Він? -Він.
Іншого бути не може.
Кашка вигнала його з хати.
Ти й далі про це?
Я чути не хочу про чоловіків.
Я тебе розумію.
Я теж це переживала.
Доки не приборкала останнього альфа-самця на цій планеті.
-О, я хочу це послухати. -Гей.
Що? Вагітна жінка заслуговує пікантних подробиць.
Я не ділитимусь вимираючим видом.
А він тут чого?
-Боже поможи. -Поможи.
Добрий ранок.
Добрий.
-Не запросите? -Ні.
Хіба ви не маєте привітати гостя?
Дивись мені, бо покажу, що ми маємо.
Хіба що ви займаєтеся чимось нелегальним.
-Нелегальним? Тут… -Передродові заняття.
Так.
-Практикуємо перейми. -Так. Під наглядом лікаря.
Вітаю. Як здоров'я?
Так. Цей чоловік шукає кімнату, пані Марилє,
а ви живете з оренди кімнат,
тож я вирішив привести клієнта й обстежити кімнати, як представник влади.
Стояти. Ані кроку далі.
Хай іде шукає квартиру деінде.
Та вже шукали.
Ніде немає, тільки у вас.
І в мене.
Якраз маю вільну кімнату.
Так.
Мене здивувала твоя пропозиція.
Попереджаю. Буде недешево.
Розумію. Гуральська традиція - ошукати міського.
Щонайбільше - нарубаю тобі дров.
І щоб було ясно:
я з тобою не спатиму.
Добре.
То о котрій сніданок?
Гей, красуне!
Тому потрібні дотації.
Так, я казала, що буде все Підгалля.
Це мала бути співпраця, кілька пасік, але поки лише моя.
Ще один бланк?
Менше грошей? Чоловіче!
Якби вони мені не були потрібні, я б вам не дзвонила!
Алло!
Клас.
Дякую. Необов'язково було.
Якщо тобі знадобиться переговорник,
люди мене люблять.
Бо ти ніколи не кажеш, що думаєш?
Це щоб розводити трутнів?
Трутнів не розводять.
Самі з'являються.
Я чув, це найкраща робота.
Розслабляєшся, робочі бджоли годують тебе медом, а ти їх запліднюєш.
А як зробиш своє,
тебе гризуть,
відривають крила й викидають тебе з вулика.
За домом є дрова, треба порубати.
-Ну ж бо, хлопці. -Часу обмаль.
Швидше!
-Давай, Єндруше! -Уперед!
Єндруше, ти туди, я сюди.
Відійди.
Дурню, йди звідси, бо й тебе порубаю.
Відійди.
Що, у Варшаві сокир не бачив, чи що?
Хлопці, рубайте пні й складайте.
Ось так. Обережно з пальцями.
Сказала б, що тут роботи на годину.
Ще я полагодив паркан за домом.
-Там є паркан? -Тепер є.
Кран? Супер!
Сантехніка - моє друге ім'я.
Не хочеш зробити перерву?
Коли я щось починаю,
маю закінчити.
Такий уже я.
ВАЦУШ
ЦІЛЬ ПОКИНУЛА ЗОНУ
Хочеш прогулятися?
Я чую якусь хитрість.
-Не хочеш. Ну й не треба. -Гей!
Може, і знайду хвилинку.
Чудово.
Зачекай! Гей!
Гей, альпіністе!
Наступного разу наймеш непальців допомагати?
Коли так швидко йдеш, упускаєш найкращі краєвиди.
Я сумувала за цим пейзажем.
Яка краса.
Ходімо, уже недалеко.
Постав тут.
Боїшся бджіл?
Ні, просто… Не хочу їх лякати.
Одягни капелюх.
Навіщо?
Будемо ловити.
Усіх одразу чи по одній?
Вони літатимуть навколо, не рухайся.
І не збирався.
Усе буде добре, тільки не нервуй їх.
Гаразд.
Знаєш, вісім з десяти жінок вважають, що перший поцілунок показує,
якими будуть стосунки.
Це тобі розповіли тібетські монахи?
Зазвичай вони не говорять.
Може, візьмеш їх за приклад?
Або пошукай тих вісьмох жінок.
Дуже добре.
Добий мене.
Спочатку насилаєш на мене урядовця, тепер просиш допомоги?
Хіба так роблять?
-Дозвольте нагадати: я перший отримав. -Тобі ще пощастило.
Що ми тут у біді нікому не відмовляємо.
До речі, про потребу…
-Кашка… -Нема мови.
-Але я… -Не наполягай.
Але я їй не ворог. Я їй допомагаю, ремонтую.
Думаєш, цього досить?
Азбестові штани, отрута, побиття.
Я терплю це все. Хіба б я терпів, якби мені було байдуже?
Я ще ніколи так не старався завоювати жінку.
Бо ніколи таку й не зустрічав.
Кашка єдина й неповторна.
А особливі жінки
потребують особливих зусиль.
З ними не клеять дурня. Усе.
Що я маю зробити?
Ти мене питаєш?
Сам розбирайся.
Кінець консультації.
Усе, йди.
-Це погана думка. -Не встигне навчитися.
Буду імпровізувати.
ЩОРІЧНЕ ЗМАГАННЯ ДРОВОРУБІВ
Упорається?
Ніхріна.
Любі друзі, вітаємо учасників.
Це свято дроворубів Татр.
Привітаймо учасників.
А де Янка?
Янка?
Відколи почала бачитися з тим таємничим альфа-самцем,
від неї нічого не чути. Свічки візьму потім.
Я хвилююся за неї.
За неї? Не варто.
Вона чудово впорається.
Якщо тобі й непокоїтися, то про свого альфа-самця.
Це комбіноване змагання з рубання.
Здурів.
Зовсім здурів.
Ти збожеволів?
То ти через мене хвилюєшся.
Не хвилююся, а хочу вберегти від найдурнішого вчинку.
Бо ти дбаєш про мене? А трохи чи сильно?
-Це змагання не для тебе. -А це зробили для мене.
Вони рубають дерево все життя.
Підемо на побачення, якщо я виграю?
Не розумієш? Ти не виграєш!
-У тебе жодного шансу. -То чому ти не погоджуєшся?
А тепер Патрік Наврот.
Він не схожий на дроворуба,
але в гуральській шапці, тож оплески йому!
Заводьте свої бензопили,
щоб жінки побачили ваш інструмент!
Сто, 200, 300, 400, 500.
Могли б дати й більше.
Скільки є.
Сто, 200, 300, 400, 500. Благослови боже.
Сто, 200, 300, 400, 500.
Хлопці, як домовлялися.
Ви отримуєте не визнання, а гроші.
Ось.
Сто, 200, 300, 400, 500.
Раз, два, три, чо… Є сотня?
-Є. -То дай.
Ось.
У нас була угода.
Була. А тепер немає.
А чому?
Тому що.
От чортівня.
Це, мої любі, змагання…
Є! Браво!
Я знав. Треба було дати йому більше.
Та простіше Гевонт купити.
Є! Браво!
Чекай! Точно. Не треба грошей.
Потрібен виверт. Я знаю.
Ходімо.
Молодець, Патріку!
Ну… У нього виходить непогано.
Якось.
Мої любі! Починай!
Пішли!
Капець! Оце аварія! Боже! Закінчили.
Моя машина!
Касю!
Касько!
То що? Побачимося о 19:00? Повечеряємо?
Можу прийти о 19:30.
Як скажеш.
Чи ти зовсім здурів?
А хіба ви самі не казали її вразити?
От дурень! Думай, що ти робиш.
Два рази думай.
Якщо це просто гра, то припини.
Почуття - це не забавки.
Принаймні в нас.
Кашко.
Поговорімо.
Прошу тебе.
Кашко?
Нема про що.
Дай мені хоча б п'ять хвилин. Будь ласка.
Це було тупо.
Ти був за крок від трагедії.
Поговори зі мною.
Ти все одно вийдеш.
-Довго так сидітимеш? -Якщо треба, то й до ранку.
Щасти тобі.
Якщо буду потрібен, я тут.
Алло?
Так, це я.
Бджолу доставили?
Уже два дні?
Що сталося?
Бджола, яку я замовила з Бельгії, на пошті, туди їхати годину.
Матку, яку ти замовила для пасіки, відправили поштою?
Так. Не заберу сьогодні - помре.
Давай, на мотоциклі будемо там за 15 хвилин.
Сідай.
От курва.
Браво.
Чудова ідея - викинути ключі.
-Є! -Їдьмо.
ПОШТА
Запізно.
Номер посилки.
Гаразд, чекай.
Я розберуся.
Довірся мені.
Пані, прошу!
Що вам потрібно?
Посилочку.
Ну добре.
Ну й що?
Ти впорався!
Живі.
Дякую.
Я ж казав, що люди мене люблять.
Ну що, брум-брум?
Там мала бути одна матка.
Так і є. Маленькі - її супутниці.
Вони про неї дбають. Годують своїм молоком.
Дивися, як вони ожили.
Чують твій запах.
Чують трутня.
Ніжки цілі, крила теж.
Так було завжди? Ти знала, чого хочеш?
Не завжди.
Та тепер я знаю, що це моє місце на Землі.
Усі його мають.
Не всі.
Може, ти своє ще не знайшов?
Я маю тобі дещо сказати.
Зачекай, я мушу.
Ти можеш припинити говорити?
Патріку?
Треба поговорити.
СЕСТРА
ПАТРІК НАВРОТ
-Сестра?! -Тримай мої руки!
-Президентка - твоя сестра? -Йолопе, хотів нас обікрасти!
-Я? Це ви хотіли обікрасти Кашку. -Ми?
Ти волоцюга!
Ми? Це були ви із сестрою від самого початку!
-Це вона тебе до нас підіслала! -Тримай його!
Чорт забирай, вислизнув!
Туди! Ти туди, я сюди!
Давай!
Тримаю!
-Я ж казав, що він підставний. -Ти? Це я казав!
-Ти? Я казав! -Ти? Це я казав!
Я казав!
Панове!
З'ясуєте це потім.
-Ти гнида! -Покидьок!
-Тримай! -Я його тримаю!
NAWROT DESIGN ПЕРЕХОДИТЬ ДО ДІТЕЙ
ПАТРІК І АГАТА НАВРОТ ОЧОЛЮЮТЬ КОМПАНІЮ
Я така ідіотка.
Тримай курвиного сина!
Вибачтеся перед Кашкою і зізнайтеся в усьому!
Сам зізнавайся - ти не кращий за нас!
Я тобі зараз покажу, матір божа тебе не впізнає.
-Але це була ваша ідея. -Наша?
Ти хотів залізти в Кашкине ліжко.
І ще взяти з нас за це гроші.
Панове.
Скільки?
Ну?
Скільки?
Скільки я коштую?
Скільки у твоєму ціннику ніч зі мною?
Касю, я можу це…
Дай угадаю. Пояснити?
Ти мав рацію.
Дарма я повернулася.
У мене ніде не буде дому.
Кашко! Зачекай.
Ти знищив мою мрію. Місію виконано, можеш пишатися.
-Повір, я не… -Я не повірю жодному твоєму слову.
Земля ваша.
І як?
От дідько!
Ти пересварив половину Підгалля. Задоволений?
Знов я?
А може, я?
Може, я?
Весь бізнес просрали!
А скарб?
-Який скарб? -Той, що в землі.
У чиїй землі?
Це викрадення і злочин!
Яке викрадення?
Звичайна подія, так?
Кажи! Усе, що знаєш.
Ніхріна я вам не скажу.
Сказитися, що це ви всі робите?
Нічого.
Це у вас таке «нічого»? Тихо!
До корчми. Усі ви.
Говорити як на сповіді, один за одним, пішли.
-Який дуб? -Говори!
Я ж кажу. Чорний.
Як смола, як вугілля.
І він на нашій землі?
Триндиш? Вугілля?
Не вугілля - чорний дуб.
По всій долині, а найбільше - на частці Кашки.
Він дорожчий за діаманти.
Меблі з нього - цілий статок.
Очманіти.
А Кашка знає?
Вона має лишитися.
Так. Має!
Але я її не переконаю.
І вас виплутувати не збираюся!
У нас у горах йоду мало, тому їхній мозок маленький.
Але ти?
Бути таким жадібним до її грошей?
Мене шукали бандити.
Я їм завинив грошей. Не знаю, за що.
Один з них знайшов мене тут. Пильнував біля лікарки.
А ти, бідолаха, не знаєш, за що?
Агата…
Вона обдурила нас усіх.
Ніхріна я їй не продам!
Я теж. Ні сантиметра цієї землі!
Продасте.
Ви їй усе продасте.
Не може бути! Золото моє!
Ось ти де! Тобі вже справді треба додому?
Відрядження закінчується, та, може, лишишся ще трохи?
Не можу. Але я повернуся.
Це він!
Це той бандит.
Славечку… Про якого бандита йде мова?
Про нього! Про цього ведмедя.
Якого винайняла… його хитра сестра.
Славечку!
Про яку сестру вони говорять?
Я можу все пояснити.
У дупу твої пояснення. Зробиш так, як я скажу.
Як там?
За планом.
Ти певен?
Гаразд.
Я подзвоню, якщо будеш потрібен.
Добре.
Пані президенте, усе готово. Потрібні лише підписи.
Вітаю.
Ваша сестра нам знов не завадить?
Яка сестра, пані президенте? Яка сестра?
Прошу до ВІП-зали.
Іди!
Направо, пані президенте.
Я чула, ти добре впорався.
Надійний, як завжди.
Це для мене?
Так одразу?
Може, спершу вип'єш із сестрою?
Твоє улюблене.
Так. Ти добре знаєш, що я люблю найбільше.
Але знаєш що?
Ти маєш рацію. Відсвяткуймо.
Зрештою, ти уклала дуже гарну угоду.
Хай і твоя буде такою ж вдалою.
Про це не хвилюйся.
Щодо твоїх акцій…
Про них поговоримо пізніше.
-Нарешті! Я пропущу рейс. -Скажу одразу.
Я не візьму жодних бджіл.
-Як це? -А отак.
Але щодо цифрових вуликів - я згоден. Інші теж.
Які інші?
Усі. Ми хочемо тут медову Кремнієву долину чи ні?
Почекайте. Хлопчики!
Кашко!
Скажи, де ти хочеш той свій центр управління?
Який центр управління?
Хлопці, ящики сюди, а дерево туди!
Ну Г'юстон з бджолами.
Ви можете пояснити, що тут відбувається?
Ну як тобі?
Чоловіки взялися за розум
і прийшли тобі допомагати.
Але я звідси їду.
Та ні, не вийде.
Так.
Чудово, так і складайте.
-Твоїх рук справа? -Моїх?
Ну що ти…
Думаєш, хоч один з них послухав би бабу? Та нізащо.
Може, це хтось інший зробив?
Той, кому зовсім не байдуже.
І він сильно постарався, щоб ти лишилася
і здійснила свою мрію.
Годі базікати.
Треба наготувати гору їжі,
бо коли вони голодні, можуть наробити безладу.
Але звідки на все це гроші?
З ЄС.
З ЄС, селючко. З ЄС!
Ну, сестро.
Час серйозно поговорити.
Вони домовляться?
Не схоже, щоб вони одне одного повбивали.
Вони сім'я.
А сім'я…
це сім'я. Так.
Хлопці! Несіть дерево.
Приїхали.
Що це, пані Агато? Ви купили трамплін?
О, пане голово.
Вітаю.
-Яка випадкова зустріч. -Вітаю.
Це твоя нова інвестиція?
Гарна. Вітаю.
-Що ти тут робиш? -Я ж казав. Угода всього життя.
Ласкаво просимо до Закопаного!
Хто ці люди?
Ці панове? А, вони…
власники найбільших покладів чорного дубу в Центральній Європі.
І голови нашої компанії.
Якої компанії, гівнюче?
Ти знищив нашу фірму!
Нашу? Твою.
Моя зветься «Бджола й чорний дуб».
Підгальсько-Дубайсько-Пекінська компанія.
Дженерал, інтернешнл.
Ну все, нам час.
Запізнимося на зустріч із клієнтом із Затоки.
З відомим подвійним прізвищем.
Нічого не вийде. Робота, фірма? Ти не впораєшся!
Люди змінюються, сестричко.
Пане голово, просимо!
Вітаємо на нашому курорті!
Просимо, поговоримо про справи.
-Сідайте. -Будь ласка.
Голова Вацуш. А це голова…
-Єндруш. -Добридень.
Ну, їдьмо.
-Просимо. -Та йдемо ми.
Сідайте.
Які вони гарні!
Гурт! Давайте!
Важливо те, що вони щасливі.
Гей, селючко.
Ти теж будеш щаслива. Будеш!
Гурт на віз!
І поїхали вони…
Їдьмо!
І йдемо.
На весілля вона взяла
Свою шовкову хустку…
Гірко!
Очі свої витирала…
Тихо!
Зараз я скажу.
Ми раді, що всі ви прийшли
на свято моє і моїх дітей.
Щастя і радості від щирого серця мого.
Твого.
Ну мого.
Доньці моїй, Ягодці.
А від сьогодні… і моєму сину.
Такому, про якого я мріяв.
Чекай. Ти мріяв про мого Франуша?
-Так, мріяв. -Не вірю. Ти…
Ти мріяв про нього?
Зараз уже так, мріяв про нього.
Це я хотів, щоб вони одружилися!
Якби не я, весілля б не було!
-Не було б? -Не було б!
Музико! Грати!
Кажу вам, Марилю,
ви, я і ваш дягелевий лікер… Продаватимемо по всій Європі.
Та! По всьому світу.
А ліцензії?
-Закони, ЄС, як з ними? -Які закони, моя королево?
Закони - це я.
Я тобі і ЄС, і Брюссель,
і акцизна група.
З Америки літатимуть по наше гуральське золото!
Ох ти дурник.
Пляшка вже порожня, візьму наступну.
Вип'ємо за нашу імперію!
Гей, селючко.
Чого ти сидиш тут сама?
Ти ж подружка нареченої.
Зараз же йди танцювати.
Так.
За здоров'я молодих!
Що, гарно?
Не знаєте, де тут можна знайти житло?
Привіт.
Зараз?
Усе зайнято.
Не знаю. Може, у приватному будинку?
Та хоч би й у сільській хаті.
А ви проїздом? Чи надовго?
Та ну так, шукаю своє місце на Землі.
І що? Досі не знайшли?
Та, може, є один варіант…
Ага. Усі так кажуть, а потім тікають.
Слабаки.
Не знаю, може, і запропоную дещо.
Але буде недешево.
Там треба буде працювати.
Ви щось умієте?
Умів. Приборкувати норовливих.
Але до часу.
Поки з однією не зазнав невдачі.
Найшла коса на камінь, так?
Яка вона була норовлива!
Мабуть, я бачив все Я святкував по всій Америці
Там був тропічний рай Кажуть, то є життя справжнісіньке
Шалений був той час Життя накрило нас
Пам'ятаєш, люба?
Та лише в Польщі ми відчули Повну силу
Любов у Закопаному
На тілі бульбашки шампанського
Я лицар А ти всьому королева
І твої очі щасливі
Любов несеться, мов на крилах…
Вацуше, дивися, яка гарна пара.
Просто ще недавно Франуш був отакий.
Такий маленький!
А Ягодка?
Цей носик.
-Наливай. -Пий, діду.
Це хто тут дід, діду?
Скажу тобі от що:
ти влип.
Найважливіше - лишатися твердим.
І м'яким. Одночасно.
Жорстким, але чутливим.
І не дозволяй ревнувати.
Коли хлопець ревнує,
він такий… гідний.
-Гідний? -Так. Гарний.
А! Гарний.
Так. Пий.
Але жінка… коли вона ревнує,
Третю світову гарантовано!
-Це правда. -Ну.
Хлопче, куди ж ти зник? Дакар разом, а потім глухо.
Адаше! Привіт!
Пробач.
Ви знайомі? Це Адаш, мій добрий друг.
Відомий гонщик.
Переклад субтитрів: Ольга Галайда