Downloaded from YTS.MX
Over hele verden er høytider en tid for feiring.
Fra fester til festivaler,
seremonier og show
Official YIFY movies site: YTS.MX
parader og partyer…
Det handler alltid om fellesskap og tradisjoner.
For a cappella-gruppen Pentatonix i Los Angeles, ja, den gjengen her,
er favoritt-tradisjonen deres å lage julemusikk for fansen sin,
år etter år.
Men i år har de kanskje vært litt for trege.
Julen er på vei. De begynner å få det travelt.
De trenger et mirakel, i det miste et julemirakel.
Greit.
Studio i Hollywood.
La oss prøve denne. Sjekk.
Vil dere kjøre gjennom det en gang?
-Skal vi starte? -En prøve?
-Ja. -Vi gjør det.
Jeg er klar.
Og en, og to, og en, to, tre, fir…
Vi kan det fortsatt.
-Vi høres bra ut. -Ja.
-Vi trenger ny musikk. -Ja.
Det er nesten er helt år siden forrige juleplate.
-Ja. -Denne må bli bra.
Gjort den før.
Vi har trøbbel.
Vi har gjort alle julesanger som finnes.
Gjort den før.
Jeg har en idé.
Ikke si "gitar".
Hva om vi bruker gitarer?
-Herregud. -Som på Evergreen?
Hva med elektrisk gitar?
Matt, vi har snakket om dette.
-Men gitarer er kule. -Vi er a cappella, ok?
Ja, mamma, du bør sjekke det. Det er ikke en naturlig farge.
Jeg må gå. Jeg er på jobb.
-Beklager. Hvem er du? -Jeg tror du…
-Det er meg… Manageren deres. -Han er ikke manageren vår.
Vel, dere får meg. Janet er på ferie og legger ut fine bilder.
-Kjenner han Janet? -Typisk.
Dere ser nervøse ut.
Er det det jeg føler?
Vet dere hva? Jeg klandrer dere virkelig ikke.
Selskapet krever verdenslansering, dere må påse
at musikken appellerer til hver eneste person på planeten.
Forresten, de etterlyser musikken, så jeg tekster dem en oppdatering.
-Jeg ville ikke… -Ikke si noe…
De har ikke noe.
Absolutt ingenting.
Ok, folkens. Se triste ut.
-Vent. -Ok. Send!
-Ikke send… -Hurra.
Jøss. Det var kjapt.
De friker ut. Gurimalla!
Vent, Mr. Manager. Vent nå litt.
Vi har full kontroll. Vi må bare tenke oss om, ok?
God idé.
La oss tenke oss om og prøve igjen.
Fordi jeg innser at jeg ikke har bestilt en produsent.
Og mikrofonene er ikke koblet til noe, så…
Ja, jeg lurte på det.
-Beklager. -Ja.
Ok! Vet dere hva?
Pauserom. Greit.
La oss ta fem minutter på pauserommet.
-Ja. -Jeg liker det.
-Til pauserommet. -Jeg ser på denne videoen
om opptak, mastring og miksing av plater, ok?
-Hva snakker han om? -Han spiller plater.
-Ok. -Takk. Jeg fikser dette!
-Ok. -Manageren er her!
Å herregud.
PAUSEROM Postrom
Hva? Hva er dette?
Det er helt vilt.
Hvor er vi?
Hvorfor har et studio et så stort postrom?
Noe her virker utrolig.
Vet du hva som er utrolig?
At Mitch matcher rommet.
Vel, takk. Jeg kaller det "sukkertøy-stil".
Døra er borte.
Det er ikke bra.
Ikke vær redde!
Jeg fikser dette.
Jeg husker koden utenat.
Det er tonene til favorittsangen min. Må bare huske hvilken av dem.
-Ikke si vi sitter fast her inne. -Vi sitter ikke fast.
Men vi gjør det.
Nei, ikke den.
Det er ingen dekning.
Hva skal vi egentlig gjøre her?
Vi kan lese disse brevene?
Det er ulovlig.
Men de er adressert til oss.
Jøss.
Brevene er fra hele verden.
Her er Australia. Her er Frankrike.
Dette er fra Arendelle. Hvorfor har det ikke smeltet?
Iowa. Jeg har aldri fått et brev fra Iowa før.
Det er massevis av fanpost.
Og dette er fra Scotts mamma.
Og dette. Og dette.
-Hun er en fan. -Vent.
Jeg vil ikke få panikk,
men vi har et album vi må lage. Jeg friker snart ut.
Kevin, det er å få panikk.
Seriøst? Selvsagt kan brevene fly.
Dette er fra Japan.
"Kjære Pentatonix.
Jeg vil ønske dere god jul og et godt nytt år.
Jeg heter Masahiro.
Jeg er fra Tokyo.
For noen år siden spilte en lærer musikken deres for meg.
Det inspirerte meg til å følge drømmen min og bli sanger.
Og synge.
Derfor reiser jeg neste år utenlands til en musikkskole.
Jeg må være ærlig. Jeg er nervøs for å forlate Tokyo.
Men uansett hvor jeg drar, tar jeg alltid med meg minner fra hjemmet mitt.
Spesielt minner fra tiden rundt jul,
både Tokyo Skytree og det å se julepynten rundt Tokyo stasjon.
Noen av favorittminnene mine er selvsagt med familien min.
Vi setter alltid av tid til den beste julemiddagen.
I Japan spiser vi mye forskjellig mat til jul.
-Hvem vil ha mandarin-kylling? -Kylling, makaronisalat.
Hva er dette?
Avokado, reddikspirer og ost.
Mamma overrasker oss alltid.
Er det pakket inn i kinnkjøtt? Ekstravagant!
Jeg vet ikke med dere, men julen er en perfekt tid på året for å skape minner.
Jeg skal sørge for å nyte hvert eneste øyeblikk i det nye året.
Yuya har også bursdag i julen.
Vi har vært venner siden vi ble født.
Dette året reiser vi begge for å følge drømmene våre.
Yuya studerer for å bli munk.
-Du skjærer i tallerkenen. -Selvsagt ikke.
De kaller det "å dra til fjellet".
Jeg kommer ikke til å se han på flere år.
Jeg håper han ikke glemmer meg.
Takk, Pentatonix, for å ha inspirert meg til å følge drømmene mine.
Jeg vet dette er starten på et eventyr,
og jeg er så glad for at venner og familie heier på meg.
Jeg tar en del av hjemmet mitt med meg, uansett hvor jeg drar.
Jeg håper at også dere har vakre minner som dere bærer med dere.
Masahiro.
"Jeg håper at også dere har vakre minner som dere bærer med dere. Masahiro."
Det er så vakkert, og han har også rett.
Julen handler om minner.
Dersom vi nyter hvert øyeblikk vi lager dette albumet,
så vil vi lage musikk som gir folk glede, og som varer evig.
Det er så vakkert,
og jeg er glad for Masahiro som følger drømmene sine.
Kanskje en dag turnerer vi sammen.
-Ja. -Ja, kanskje.
-Vi må tilbake til Japan. -Ja.
Dette er fra Italia. La oss se hva som står her.
"Kjære Pentatonix.
Visste dere at i Italia finnes det gjetere som spiller sekkepipe?"
Visste dere at i Etiopia feirer de faktisk jul 7. januar?
Når julenissen kommer til Australia,
får reinsdyret hvile, og så bruker han kenguru i stedet.
-Søtt. -Det er moro.
-Apropos. Jeg elsker det. -Jeg vet.
Jeg elsker fan-post, men jeg må ut av dette rommet.
Ja.
Kan noen høre meg? Hallo?
Ok, nei. Det går bra. Jeg fikser dette. Jeg må ta noen telefoner.
Jeg får dere ut i en fei, ok?
Ok. All right.
-Jeg må roe meg ned. -Ja.
-Vi klarer oss. -Bare sett deg.
Det var verdt et forsøk.
Vent!
Hva i all verden?
Vent. Dette…
Dette er fra Grenada.
Det er vilt. Moren min er derfra.
"God jul, Pentatonix.
Jeg håper dere nyter denne flotte tiden av året.
Jeg skriver til dere fra den vakre øya Grenada."
Grenada.
Grenada er en liten øy i Karibia, og jeg er veldig glad i den.
Jeg vet dere jobber med et nytt album,
og jeg lurer på om dere skal dedisere det til noen spesiell.
Jeg heter Sabrina.
Jeg mistet bestemoren for noen år siden.
Jeg savner henne på denne tiden,
fordi høytiden knytter oss sammen med venner og familie.
-Morn, Emma. -God morgen.
Jeg skal lage noe godt.
-Flott. -Jeg lager Oil Down.
Har du kokosnøtter?
-Selvsagt. -Fint.
Dette er til deg.
-Takk, Emma. -Ok.
Husker du første gang du spiste festmat?
Selvsagt ikke.
Den første jeg husker, er med bestemor.
Ja.
Og jeg vil lage festmat fordi det er juletider.
Ånden hennes er veldig til stede på denne tiden.
Så alle kommer?
Selvsagt.
Mange fra Grenada bor rundt om i verden.
Øya er det som knytter oss sammen.
Naturen, folket og selvsagt maten.
Hei, dere!
-Ja. -God jul.
Hvert år til jul går familien min og jeg ned til elva og lager festmat.
Vi har det moro.
Bestemor var en flink kokk.
Vi lager Oil Down etter hennes oppskrift.
-God jul, folkens. -Absolutt.
Dette er den perfekte måten å feire jul på Grenada.
Det er massevis av brødfrukt, dumplings, calalu og kokosmelk.
Fargene representer Grenadas flagg.
Ingen kommer til å lage så god mat som bestemor,
men det er likevel deilig.
Bestemor overførte heldigvis tradisjonene og kjærligheten til Grenada til meg.
-All right. -Ja!
Det er ikke noe som fører et samfunn sammen som sang og dans i gatene.
Det er vår versjon av julesangene.
Du hopper på et lasteplan og begynner å bråke.
Det er fest.
God jul fra Grenda.
Kjærlig hilsen, Sabrina.
SPESIALLEVERANSE
"PS! Om dere ser etter noen å dedisere albumet til,
kan dere kanskje dedisere det til bestemor.
God jul fra Grenada."
Det burde vi. Kanskje vi burde dedisere det til bestemoren.
Det brevet brakte fram så mange minner.
Husker dere bryllupet mitt?
Vi drakk sorrel. Og spiste black cake.
Mamma ville fremme kulturen på Grenada.
Hver søndag morgen da jeg vokste opp, laget moren min en stor grenadisk frokost,
med krydret kakao, salt fisk og johnny-kake.
Hun ville at maten skulle bringe oss sammen.
Laget dere festmat slik Sabrina gjorde på øya
da du vokste opp?
Nei, du må forberede den i en uke.
-Det var bare mamma på kjøkkenet. -Ok.
Og vi kjente ikke mange fra Karibia i Kentucky.
Moren min holder kontakten med folk fra Grenada.
-Så fint. -Kult.
Sabrina og besteforeldrene hennes…
Det får meg til å tenke på oldemor og bestemor.
De kom på besøk på julaften og laget mat til oss.
De brukte hele kvelden på å lage julemiddagen,
det dysset oss i søvn.
Lukten og aromaen av mac and cheese…
-Alt sammen var godt. -Nam.
-Jeg kommer. Det er vilt. -Ja, du må smake det.
Disse tradisjonene er så viktige, fordi…
Mitch?
Mitch.
Mitch!
Hva er det som skjer?
Jeg prøver å få signal. Men ikke noe skjer.
Er veggene her inne av bly?
Er det snø?
Det er noe her.
Dette brevet er fra Island.
Jeg elsker Island.
Det er det vakreste stedet jeg har vært.
Kjære Pentatonix. Jeg heter Eva. Jeg bor på Island.
Det er sikkert det samme hos dere,
men her er julen en veldig magisk tid på året.
REYKJAVÍK, ISLAND
Det er den tiden av året da alt er mulig.
Det er lyst noen få timer hver dag.
Derfor har vi mange historier om
de magiske skapningene som sniker seg rundt i mørket.
Kveldene før jul kommer julenissene ned fra fjellene.
Om vi legger en sko i vinduet,
dukker de opp og legger igjen en gave om vi har vært snille.
Har vi vært slemme, legger de igjen råtne poteter.
Julenissene er ofte bråkmakere.
De slikker kjeler, stjeler pølser, smeller i dører, snuser rundt etter mat.
Merkelige ting skjer i hele huset på grunn av magien til julenissene.
Om vi ikke oppfører oss,
så kan vi bli spist av nissenes mor, Grýla.
Hun er et troll som bor i et fjell.
Grýlas katt er enda mer skremmende.
Han spiser alle barn som ikke får nye klær til jul.
Foreldrene mine er musikere og musikklærere.
Jeg spiller fiolin og piano.
Jeg synger i kor.
Broren min Leo er ni år.
Han er flink til å synge.
Han vil bli en rapper.
Det er moro å ha en musikalsk familie.
Eva, du er flink.
Alle historiene om magiske skapninger er moro.
Men det jeg liker ved julen, er at den bringer lys og glede.
Det er nesten alltid mørkt om vinteren.
Nesten alle pynter med julelys, og hele byen er så vakker.
Husk å følge lysene.
-Ha det, glad i deg! -Glad i deg. Ha det.
Alle ler og smiler,
og hele verden er sånt et lykkelig sted.
Det å synge er en viktig del av livet mitt.
Når jeg går til skogen for å synge med vennene mine, gjør det meg lykkelig.
-Hei. -Hei. God jul.
Jeg håper det snør til jul.
-Ja. -Ja.
Om jeg må velge hva jeg liker best av julens magi,
så er det ingenting som er så magisk som når folk synger sammen.
Spesielt når de synger sammen som dere.
Takk for at dere deler musikken og magien deres med verden.
Det er kanskje mørkt på Island, men det blir lyst når vi er sammen og synger.
Gledelig jul! Eva.
Jeg elsker når Eva snakker om kraften i å synge sammen.
Husker dere første gang vi sang sammen?
-Ja, du verden. -Ja.
Det var en utrolig følelse.
Jeg husker det godt.
Vi var i det gamle a cappella-huset.
Stemmer! Ja.
Vi hadde nettopp møttes, det var første gang vi sang sammen.
Den umiddelbare kontakten var magisk,
og den har blitt enda bedre med årene,
etter som vi har blitt bedre kjent, og utviklet oss de siste ti årene.
Det er meningsfylt og spesielt.
-Enig. -Elsker det.
Eva har rett.
Det er magisk når vi synger sammen. Og vi får gjøre det hele tiden.
Hører du hva du sier?
Det er magisk når vi synger sammen.
Det er sånn vi kommer ut.
Ops. Nei.
-Jeg trodde det ville funke. -Det er trist.
Vi hørtes bra ut også.
Det gjorde vi.
Hei, se. Luftpost.
Enda ett fra Scotts mamma?
Moren min elsker PTX, ok?
Ok. Kom igjen.
"Kjære Pentatonix.
God jul til dere alle.
Jeg skriver fra Ghana i Vest-Afrika."
Jeg heter Kwame, og jeg er 13 år gammel.
Som dere elsker jeg musikk.
Den kobler meg til tradisjonene og kulturen,
som jeg tilhører.
Jeg elsker julehøytiden fordi der jeg bor,
betyr musikken alt.
Alt er fest og farger på denne tiden.
-Hallo. Hva lager dere? -Hei.
-Salat. -Hjelp faren din.
Mat er noe av det viktigste under denne høytiden.
Lag kelewele. Det er typisk for Ghana.
Hei, hei, hei. Ikke ennå.
Takk for maten.
La de som ikke har mat, bli mette.
Ghanesisk jollof. Spis.
Nyt måltidet.
Men jeg har ikke jollof.
Jeg skal på markedet i dag.
Gå gjennom det og så til stranden.
Skal du ha på deg ahenema sammen med kente?
Har du armmuskler for det?
Sikkert ikke, men det blir moro.
Vi får se.
Ok. Kle på dere.
La oss dra.
Kente er et fargerikt plagg.
Den er fra vår region.
Den heter Ashanti-regionen.
Du føler deg kongelig når du har den på.
Konger og dronninger bruker den.
-Hallo. -Sjef.
Pappa er rapper, han inspirerer meg.
-Takk. -Ok.
Sånn er det.
Han har lært meg å lage moderne musikk som speiler vår moderne kultur.
Han lærte meg at i Ghana
bruker folk festivalene til å uttrykke seg.
Jeg liker denne årstiden best.
Jeg føler at alt som er viktig, forenes.
Hvor jeg kommer fra, og hvem jeg er nå.
Jeg elsker at musikken utvikler seg.
Jeg elsker at musikken i Ghana bygger på tradisjoner.
Dette er høytiden, la meg vise deg arven vår.
Pappa, vi blir med.
Overalt kommer folk fra mange generasjoner sammen for å feire, og alle elsker musikk.
Pappa sier det var det samme da han var ung.
Han ga det i arv til meg, og jeg bærer det med meg.
Dette er den jeg er.
Jeg håper jeg en dag kan dele det med neste generasjon.
Han har rett.
Det er det jeg elsker med julesanger.
De går fra generasjon til generasjon,
men du kan oppdatere dem, gjøre dem dine.
Vi vokste opp med musikk,
men når falt dere for den?
Jeg så på TV sammen med mamma og tenkte "det der vil jeg gjøre".
Da jeg ble åtte, meldte hun meg på sangtimer.
Det var også første gang jeg var med i en musikal.
Og da forelsket jeg meg i musikken.
Noe som jeg føler jeg kan videreformidle i dag.
Jeg elsker virkelig det.
Jeg husker jeg var åtte og ville synge.
Jeg sang hele tiden, så mamma meldte meg på en country-forestilling.
-Kult. -Søtt.
Jeg kledde meg opp.
-Stort beltespenne, cowboy-hatt… -Jøss.
…og sang George Strait-låta "Ace in the Hole".
Det var kult å synge, og folk smilte.
Jeg elsket det, og ville gjøre det resten av livet.
Samme her.
Jeg var fire eller fem,
og pappa var en musikkpastor, han spiller piano og synger.
En dag vi var i kirken, sa han:
"La oss synge sånn som hjemme."
Jeg fikk en mikrofon og begynte å synge,
og alle ble helt ville.
Jøss.
Jeg ser det for meg…
Det er fint å høre.
Det viser at vi ikke bare lager et album.
Vi formidler historie og tradisjon med musikk.
-Så vakkert. -Ja.
Det kult å vite at musikken vår har rørt ved så mange mennesker.
Det er virkelig kult.
Jeg er nesten glad for å være innestengt.
Hei, hva skjer?
Ja, jeg har tid. Jeg er på jobb.
Vi bør planlegge neste julefest.
Jeg skal være et flørtende reinsdyr.
Greit. Hva med flørtende julepynt?
Kirstin, denne er til deg.
Jøss. Du verden.
-Sjekk dette. -Takk.
Det er en piñata.
Disse er spesielle i julen i Mexico. Jeg lurer på hva den inneholder.
Kjære Kirstin. Jeg heter Natalia og bor i Mexico.
Om du lurer på piñataen,
så er det fordi jeg hørte at du også har familie i Mexico.
Jeg lurer på om du deler min kjærlighet
for mexicansk arv og tradisjoner.
Natalia.
Kan du hjelpe meg på kjøkkenet, er du snill?
Hva skal vi lage?
Tamales.
Liker du det?
Ja.
Og litt salsa.
Alltid godt.
Her i Mexico er julen en spesiell tid.
Ikke fordi den er fargerik og levende,
men fordi denne tiden av året
minner meg på at jeg har en fantastisk familie.
Hvem andre kommer?
Broren min.
Greit. Eugenia.
Og bestefar også.
Tito!
Bare Juan Carlos kommer ikke.
Jeg savner han sånn.
Selv om hele familien samles til jul,
så har broren min i tre år gått glipp av feiringen, han studerer utlands.
Julen er tiden jeg savner han mest.
Denne gaven må være perfekt fordi den er til broren min.
Skulle ønske jeg kunne se ansiktet hans når han åpner den.
Den der!
-Liker du den oransje? -Ja.
-Den og den, er du snill. -Greit.
Hvert år deltar vi på posadas,
som vi feirer før jul.
-Hei! God jul. -Hei. Velkommen.
Hei. Velkommen!
Hyggelig å se deg.
-Velkommen! -Vi har med en gave til deg.
Jøss.
Jeg har noen buñuelos.
Vi synger favorittsangen "Las Posadas."
Vet du hva posadas er?
Nei.
Posadas representerer Maria og Josef
da de kom til Nasaret for at Jesus skulle bli født.
Det er en feiring av kjærlighet, husly og familie.
Juan Carlos og jeg elsker piñataer.
Vi ler godt når de gir meg bind for øynene og snurrer meg rundt.
Han lar meg prøve først,
noe som gjør at han nesten aldri får prøve selv.
Piñataene symboliserer Betlehemsstjernen.
Ledestjernen som får oss hjem.
Piñataen som leder broren min hjem, er den beste julepresangen jeg kunne håpe på.
Om familien din kommer fra Mexico,
så håper jeg piñataen jeg sender, leder deg hjem for å feire jul med oss.
Kan du ikke komme til Mexico,
håper jeg du tilbringer julen med familie og venner.
Å være sammen med familien er den virkelige julegaven for meg.
Det var så vakkert.
Jeg beholder denne.
Alle trenger av og til hjelp til å finne hjem.
Det å bruke tid på familie og tradisjoner
er en viktig del av julen.
Og en stor del av det er når familien min lager mat og baker sammen.
Vi mistet dessverre pappa som var en viktig del av familien.
Vi snakket om hvordan vi kunne holde ånden hans i live,
og det skjer gjennom historiene vi forteller og…
-Ja. -…tradisjonene vi holder fast ved.
Enten det er å lage tamales med buñuelos
-eller tid med familien. -Ja.
Derfor er det spesielt å tilbringe julen med familien.
Spesielt når familien blir større.
Som dere vet, giftet jeg meg.
Å tilbringe julen sammen med Sarah og familien hennes var veldig spesielt,
fordi jeg fikk se hvordan hun vokste opp og feiret jul.
Det er så fint å høre det.
Jeg har en datter, Kaia, og jeg ser fram til å gjøre det med henne,
når hun får sine egne juleminner.
Kona mi Leigh og jeg får skape nye familietradisjoner for henne.
Vi er kanskje ikke med familiene våre nå, men dere er alle familie for meg.
Min valgte familie.
Samme her. Jeg er så glad i dere.
Jeg er besatt av å lese hvert eneste brev.
Jeg innser at de alle er gaver til oss.
De viser oss hva julen handler om.
Jeg liker at dette glitrer.
-Mitch. Du bør lese det. -Ja, du har rett.
Det er fra DCappella, en gruppe som elsker julen like mye som oss.
"God jul, Pentatonix.
Vi føler at musikken har kraft til å føre mennesker sammen,
spesielt i julen.
Derfor elsker vi juleplatene deres.
Ser fram til å høre mer. Hilsen DCappella."
Søtt.
De har rett.
Se på alle brevene fra hele verden.
Vi har muligheten til å bringe folk sammen.
Det viser vi alle har mye til felles. Uansett hvor vi er i verden.
Jeg mener, se på oss.
Vi kommer fra forskjellig bakgrunner og tradisjoner,
men vi kommer sammen i perfekt harmoni.
Det er ekte magi.
Jeg har på følelsen at vi tenker det samme.
-Det er en liten verden. -Vi må ut.
Jeg mener, det er en liten verden.
-Ikke en gang til. -Teit.
Det er en liten verden! Naturligvis!
Tenk å glemme den. Jeg har tatt turen millioner ganger. Greit.
-Jøsses. Hurra. -Har du sett! Vi er frie!
-Kom igjen, folkens. -Hurra!
-Herregud. Vi er frie. -Hurra!
Vi er fri.
-Herregud. Ja! -Vi er fri.
Jøss.
-Ja! -Ingen årsak.
Tenk at jeg er glad for å se deg.
-Jeg hører det ofte. -Ja.
-Vi klarte det. -Hurra.
Dere må bekrefte at jeg ikke utsatte dere for fare. Greit? Ok? Hurra.
-Ok. -Nå bryr jeg meg ikke.
-Takk. -Ha det.
-Nei, det er greit. Jeg… -Takk.
Jeg skal bare stenge.
Jeg er der om to sekunder.
Jeg stengte dem kanskje inne.
Men jeg skapte det perfekte scenario
for en av de beste gruppene i verden til å finne julemagien.
Jeg stengte dem bare inne,
med millioner av fanbrev og lite oksygen.
Det å ha en flink mikser hjelper også.
Slik lager du tidenes beste juleplate.
Unnskyld. Hvorfor er du fortsatt her?
Intervjuer du deg selv?
Nei, det gjør jeg ikke.
Du prøver å ta æren for alt dette, gjør du ikke? Utrolig.
-Det… -Vet dere hva?
La han få dette.
Uten å bli innestengt hadde vi ikke klart å lage albumet.
Så, takk.
Og…
God jul
Det er pitchy, men ok.
Er det feil å si jeg har spist Oil Down?
Jeg vil smake.
Tror dere Olivia Rodrigo har et magisk postrom?
Jeg har sendt henne mange brev.
Var det flere som fikk mange papirkutt?
Matt ville ha en gitar, men jeg skaffet en cello.
Får jeg bonuspoeng på reisene?
Er det ingen som forstår hva "a cappella" betyr?
Dette antrekket var bortkastet i postrommet.
#Sukkertøystil. Det trender allerede.
Jøss.
Mamma skriver: "Fikk du alle brevene mine?"
Ja, alle 42.
Brevene var kule, men neste gang, send e-post.
Jeg kommer snart. Jeg må bare ordne noe.
Det er bare…
Nei!
Hallo? Er det noen der ute?
Tekst: Tore Aasheim